КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/7933/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ  Справа №759/19516/25
12 серпня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Горбенко Н.О., у цивільній справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року Київська міська рада звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідачів на свою користь безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0629 га, кадастровий номер 8000000000:75:222:0002, місце розташування - АДРЕСА_1 за період з 17.12.2020 року по 19.11.2022 року солідарно в рівних частинах у сумі 174 101, 88 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.12.2022 року Київська міська рада ухвалила рішення № 4145/4186 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку на АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 ».
Згідно з вказаним рішенням вирішено передати ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,0629 га (кадастровий номер 8000000000:75:222:0002) для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код виду цільового призначення - 03.10) на АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно 26 листопада 2015 року, 24 жовтня 2018 року та 18 серпня 2020 номери записів про право власності: 12246338, 28585218, 37839354).
На підставі цього рішення між Київською міською радою та ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки № 2325.
Згідно з інформаційною довідкою від 26.08.2025 № 440995198 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір оренди земельної ділянки зареєстровано 30.11.2022 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, орендодавець за яким: Київська міська рада, орендарі - ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не може бути визнане як її самовільне використання, однак, не надає права на її безоплатне використання.
Також позивач вказує, що на спірній земельній ділянці розташована нежитлова будівля, літ. «Б», загальною площею 2,2 кв. м, яка належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.08.2020, номер відомостей про речове право: 37839384 та 37839354; комплекс торгівельно-складського та розважального призначення літ. «Б» загальною площею 2665,8 кв. м, який належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2018, номер запису про право власності: 28585218 та 28585224; майновий комплекс під комплекс торгівельно-складського та розважального призначення загальною площею 3852,7 кв. м, який належить ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2015 року, номер відомостей про речове право: 12246338.
Відповідачі не є власниками або постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.
Оскільки земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України 17.12.2020 року, позивач вважає, що доцільно стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності саме з 17.12.2020 року до 29.11.2022 року, тобто до моменту реєстрації права оренди на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2026 року позовну заяву Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0629 га, кадастровий номер 8000000000:75:222:0002, місце розташування - АДРЕСА_1 за період з 17.12.2020 року по 19.11.2022 року солідарно в рівних частинах у сумі 174 101 (сто сімдесят чотири тисячі сто одна) гривня 88 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Київської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі є співвласниками нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Київської міської ради, тоді як у спірний період відповідачі фактично користувалися цією земельною ділянкою без договору оренди та безоплатно, внаслідок чого без достатньої правової підстави зберегли у себе кошти, які мали заплатити за користування нею, а тому зобов`язані їх повернути власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України, як такі, що були збережені без достатньої правової підстави.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, який відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційних скарг зводяться до того, що рішення є таким, яке прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права, не з`ясовані всі обставини справи, що призвело до необ`єктивного та неправильного її вирішення.
Так, суд задовільнив позовні вимоги щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування відповідачами земельною ділянкою комунальної власності за період 2020 - 2021 рр. на підставі лише наданого позивачем розрахунку. Однак, судом не враховано, що відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативно грошова оцінка земельних ділянок.
При стягненні безпідставно збереженого майна (коштів) у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі, а ґрунтуватися на доказах, адже відсутність належних доказів для обґрунтування суми стягнення фактично позбавляє суд можливості перевірити наданий позивачем розрахунок сум.
Тому суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що наданий позивачем розрахунок є належним доказом, який підтверджує розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за період з 17.12.2020 року по 31.12.2021 року.
Суд не надав правову оцінку пункту 5.3 Додатку 3 до рішення Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» №242/5629 від 23.06.2011 року, а лише зазначив, що цей пункт не може бути застосовано до спірних правовідносин та як він стосується земельних ділянок, які перебувають (перебували у попереднього власника) у власності чи постійному користуванні і щодо яких відповідно до положень податкового законодавства необхідно сплачувати його власником чи постійним користувачем земельний податок. Однак, на підставі чого суд сформував такий висновок не зрозуміло.
Крім того, суд вважав, що до спірних правовідносин зі стягнення з відповідачів безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за період з 01.01.2022 року по 29.11.2022 року не можуть бути застосовані положення підпункті 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Однак така позиція суду, на думку заявників, є необґрунтованою та невиваженою.
У спірних правовідносинах неотриманні позивачем від відповідачів кошти у вигляді орендної плати за період з 01.01.2022 р. по 29.11.2022 р. (включно) від використання останніми земельної ділянки не підпадають під визначене Європейським судом з прав людини поняття «майно, на яке особа цілком виправдано очікувала», адже не було підстав для їх отримання. Якби відповідачі і оформили б право користування земельною ділянкою, то були б звільнені від сплати орендної плати за користування нею за період з 01.01.2022 до 29.11.2022 року згідно норм чинного законодавства України. Тому у позивача не має підстав стверджувати, що він, як власник земельної ділянки, недоотримав доходи у вигляді орендної плати за земельну ділянку, адже стягнення орендної плати як безпідставно збережених коштів можливе лише за той проміжок часу, за який така плата повинна була би вноситися власнику земельної ділянки в тому разі, якби договір оренди був би укладений.
06 квітня 2026 року до Київського апеляційного суду від представника Київської міської ради Кошицького Артура Леонідовича надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Згідно п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з вимогами частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.12.2022 року Київська міська рада ухвалила рішення № 4145/4186 Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку на АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 .
Згідно з цим рішенням було вирішено передати ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду 5 років земельну ділянку площею 0,0629 га (кадастровий номер 8000000000:75:222:0002) для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код виду цільового призначення - 03.10) на АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно 26 листопада 2015 року, 24 жовтня 2018 року та 18 серпня 2020 номери записів про право власності: 12246338, 28585218, 37839354).
На підставі цього рішення між Київською міською радою та ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки від 30.11.202 року № 2325.
Згідно з інформаційною довідкою від 26.08.2025 року № 440995198 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір оренди земельної ділянки зареєстровано 30.11.2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, орендодавець за яким Київська міська рада, орендарі - ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Відповідачі не сплачували орендну плату за користування зазначеною земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на Земельній ділянці до моменту реєстрації набуття оренди на Земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до Інформаційної довідки від 26.08.2025 року № 440995198 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,0629 га з кадастровим номером 8000000000:75:222:0002 по АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0008067542021 від 11.11.2021 року, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:222:0002 площею 0,0629 га, цільове призначення: 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , проведена 17.12.2020 року відділом у Чуднівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 23.10.2020 року.
Земельна ділянка забудована. Згідно з інформаційною довідкою від 26.08.2025 року №440996134 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельній ділянці, розташована нежитлова будівля, літ. «Б», загальною площею 2,2 кв. м, яка належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.08.2020, номер відомостей про речове право: 37839384 та 37839354; комплекс торгівельно-складського та розважального призначення літ. «Б» загальною площею 2665,8 кв. м, який належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2018, номер запису про право власності: 28585218 та 28585224; майновий комплекс під комплекс торгівельно-складського та розважального призначення загальною площею 3852,7 кв. м, який належить ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2015 року, номер відомостей про речове право: 12246338.
Предметом позову у цій справі є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі неотриманої орендної плати на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України за користування земельною ділянкою за період із моменту державної реєстрації земельної ділянки до оформлення права користування цією земельною ділянкою на умовах оренди.
Виходячи з цього, колегія суддів зауважує, що Верховний Суд вже сформував усталену практику щодо застосування статті 1212 ЦК України у земельних правовідносинах, яка полягає в такому.
Відповідно до приписів частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) реалізуються через право постійного користування або право оренди.
Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі передбачено й статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Водночас згідно зі статтями 122 - 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі».
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Тобто власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
В такий спосіб положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Отже фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України. 
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16 та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 .
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212 - 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати:
1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача;
2) площу земельної ділянки;
3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки);
4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
Судом встановлено, що відповідно до додатків 11 до рішень Міської ради «Про бюджет міста Києва на 2020 рік» від 12.12.2019 №456/8029; «Про бюджет міста Києва на 2021 рік» від 24.12.2020 №24/24; «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» від 09.12.2021 № 3704/3745 розмір орендної плати до земель з видом цільового призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку встановлений у 5% від нормативної грошової оцінки.
Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 4261/86-22 нормативна грошова оцінка Земельної ділянки за 2022 рік становить 1 873 395,29 грн; за 2021 рік - 1 703 086,63 грн; за 2020 рік - 1 703 086,63 грн. 
Відповідно до розрахунку Київської міської ради загальна сума відшкодування розраховувалася наступним чином: з 17.12.2020 по 31.12.2020 року: 1 703 086,63 * 5% / 366 * 15 днів = 3 489,93 грн; з 01.01.2021 по 31.12.2021 року: 1 703 086,63 * 5% / 365 * 365 дні = 85 154,33 грн; з 01.01.2022 по 29.11.2022 року: 1 873 395,29 * 5% / 365 * 333 дні = 85 457,62 грн, а разом: 3 489,93 + 85 154,33 + 85 457,62 = 174 101,88 грн. У розрахунку зазначені: період (рік) розрахунку; нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за вказаний період; ставка орендної плати, яка підлягала застосуванню у відповідному періоді (році); кількість днів у відповідному році; кількість днів у відповідному періоді та сума сплати за відповідний період.
Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення такої категорії справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з 17.12.2020 (формування земельної ділянки) по 29.11.2022 року (реєстрація права оренди на земельну ділянку).
Доводи заявників про безпідставне незастосування судом положень підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Аналіз пп. 69.14 п. 69 підроз. 10 роз. ХХ «Перехідні положення» ПК України свідчить про те, що тимчасово, на період з 01.03.2022 по 31.12.2022, не нараховується та не сплачується плата за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб (схожий за змістом висновок щодо попередньої редакції пп. 69.14 п. 69 підроз. 10 роз. ХХ «Перехідні положення» ПК України викладений у постанові Касаційного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 620/5747/23.
Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» чітко передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, за період з 01.03.2022 до 31.12.2022 - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Зазначені положення Закону підлягають застосуванню у разі наявності правових підстав для володіння чи користування земельними ділянками, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.02.2025 у справі № 908/929/24.
Відтак, встановивши, що відповідачі володіли та користувалися спірною земельною ділянкою за відсутності правових підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі не є суб`єктами, які мають пільги щодо звільнення їх від нарахування та сплати орендної плати за землю у спірний період, передбачених пп.69.14 п.69 підроз.10 роз. ХХ Перехідних положень ПК України.
Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам. 
Отже, зважаючи на наведене підстави для скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2026 року наведені в апеляційних скаргах відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути змінено та скасовано з підстав, викладених в апеляційних скаргах.
Апеляційний суд, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України не вбачає підстав для компенсації відповідачам понесених ними судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-381 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: