Справа № 589/3318/25
Провадження № 2/589/1196/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді       Темірова Ч.М.,
за участю секретаря судового засідання:  Глоба С.А.,
представника позивача      ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Середино-Будської міської ради про визнання 1/2 частини житлового будинку окремим (індивідуальним) об`єктом нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому, після уточнення позовних вимог просить: визнати 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., окремим (індивідуальним) об`єктом нерухомого майна, визначивши розмір частки — 1 (одна ціла) та припинити право спільної часткової власності. 
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.1993 він став власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Виконкомом Путивльської міської ради 03.04.2024 було зареєстроване відповідне право власності за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна – 2911707359100. Земельна ділянка під будинком не зареєстрована. Відповідно до виписки з погосподарської книги від 25.06.2025 № 11-15/204, головою домогосподарства будину АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Таким чином відповідач є співвласником зазначеного житлового будинку, та у частин будинку різні адреси: будинок АДРЕСА_2 . Проте, право власності за ОСОБА_3 на зазначене нерухоме майно не зареєстроване. 
Внаслідок збройної агресії російської федерації на території Середино-Будської міської територіальної громади житловий будинок  АДРЕСА_1 через влучання боєприпасів та їх уламків, що спричинило виникнення пожежі, знищений (зруйнований) та не придатний для використання за цільовим призначенням. Позивач через портал Дія надіслав повідомлення про зруйноване майно, проте подати заяву про виплату для відновлення майна не має можливості, оскільки відсутня інформація про співвласника майна.
За таких обставин, коли об`єкт спільної власності фізично знищений, а згода співвласників на спільні дії відсутня, або співвласники відсутні, єдиним можливим та ефективним способом захисту прав позивача є виділ належної йому частки у судовому порядку, що призведе до припинення для нього права спільної власності та дозволить остаточно врегулювати юридичний статус неіснуючого майна.
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача не заперечувала щодо проведення розгляду справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, правом подання відзиву не скористались, заяв клопотань до суду не надходило.
Від представника Середино-Будської міської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі. Секретарем Середино-Будської міської ради направлено на адресу суду повідомлення про те, що в зв`язку з відсутністю в міській раді фахівців, які мають ліцензію на виконання робіт про виділення в натурі частин житлових будинків Середино-Будська міська рада просить суд звернутись з запитом до КП Глухівське БТІ або іншої установи, яка має ліцензію, щодо надання відповідного висновку, та врахування такого під час розгляду справи.
Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до таких висновків.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Законодавець в главі 26 ЦК України передбачає, зокрема, механізми припинення права на частку в праві спільної часткової власності чи припинення правового режиму спільної часткової власності, здійснення права на частку в праві спільної часткової власності (статті 364, 365, 367 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбав 09.04.1993 у колгоспі «ім.Свердлова Середино-Будського району» 1/2 частини будинку в АДРЕСА_3 . В договорі зазначено, що відчужується 1/2 частина будинку, загальною житловою площею 62,1 кв.м., у виді квартири АДРЕСА_4 приміщення №2-1, житлова площа якого 31,2 кв.м.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 373016106 від 05.04.2024 за ОСОБА_2 03.04.2024 зареєстровано право спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу №598 від 09.04.1993 на 1/2 житлового будинку загальною площею 73,9 кв.м, житлова площа 31,2 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з інформацією від 17.07.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про зареєстроване право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстрах відсутні.
Таким чином за ОСОБА_2 зареєстровано 1/2 частину житлового будинку згідно з договору купівлі-продажу від 09.04.1993 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Також із копії договору купівлі продажу від 09.04.1993 зареєстрованого за номером 600, убачається, що ОСОБА_5 придбав інші 1/2 частини будинку, загальною житловою площею 62,1 кв.м, в с.Гаврилова Слобода Середино-Будського району. Вказана частина житлового будинку складає квартиру АДРЕСА_5 , житлова площа якого складає 30,9 кв.м.
Також судом встановлено, що власник будинку, який значиться в погосподарських книгах за 1990-2025 роки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , помер в 2001 році. Вказане підтверджується копією запису акту про смерть №17 від 26.10.2001.
Від Другої Шосткинської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла інформація про те, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заводилась. Долучена інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 83331039 від 20.11.2025 також підтверджує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Разом з цим із копії виписки з погосподарської книги №2 за 2021-2025 роки, особовий рахунок НОМЕР_1 , будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , головою домогосподарства є ОСОБА_3 . Житлова площа цього об`єкту зазначена як 30,00 кв.м., що фактично відповідає частці померлого ОСОБА_5 .
Відповідно до облікової картки об`єкта погосподарського обліку також убачається, що в будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , головою рахується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , члени домогосподарства: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (сестра); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (племінниця). Інформація про інших членів домогосподарства не читабельна, відображена не в повному обсязі. 
Позивачем долучено копію архівного витягу Шосткинської районної державної адміністрації №04-05/126 від 02.09.2025 про те, що сільською радою в с.Стара Гута від 10.09.2012 прийнято рішення про присвоєння найменування вулиць та нумерацію будинків з метою завершення формування адресної баз даних Державного реєстру виборців, а саме: будинку в АДРЕСА_1 , відомості про особу – ОСОБА_2 , будинку в АДРЕСА_1 , відомості про особу – ОСОБА_4 . 
Таким чином із вказаних документів, вбачається, що на час придбання цього будинку в с.Гаврилова Слобода, Шосткинського району Сумської області в 1993 році покупці (позивач та померлий ОСОБА_5 ) придбали по частині цього будинку, кожна з яких утворювала окрему квартиру. В подальшому, вже в 2012 році під час присвоєння цим об`єктам адрес, кожна з цих часток набула відповідний номер: так частка позивача отримала номер АДРЕСА_2 . 
Проте вже в 2024 році, під час реєстрації права власності позивача в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_2 було помилково зареєстровано право спільної часткової власності лише на 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно, інша цього об`єкту нерухомого майна залишилася взагалі не зареєстрованою. 
Згідно зі статтею 41 Конституції України та статтею 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право спільної часткової власності є різновидом права власності, за якого майно належить двом або більше особам із визначенням часток кожного з них у праві власності (стаття 356 ЦК України).
Отже позивач з моменту купівлі будинку володіє, користується та розпоряджається майном, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, як спільною частковою власністю.
Станом на момент, що передував знищенню, частка позивача в об`єкті нерухомого майна складалася з приміщень, житловою площею 31,2 кв.м. (передпокій, 2 житлові кімнати, кухня, сіни, комора), загальна 73,9 кв.м., мала окремий вхід, що підтверджується даними технічного паспорта. Також на схематичному плані земельної ділянки позначено житловий будинок «А-1», та окремі погосподарські будівлі на відокремлених земельних ділянках: «погреб, уборная, навес» (мовою оригінала), та окремі входи до них. Тобто, вказана частка була фактично відокремлена від приміщень, якими користувалася ОСОБА_3 , та яка відповідає іншій частині спільного домоволодіння. 
Таким чином цей об`єкт нерухомого майна, що мав зазначені характеристики та загальну площу для кожної відокремленої частини будинку АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної часткової власності сторін та предметом цього спору.
Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Стаття 358 ЦК України встановлює, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Позивач заявляє вимогу саме про виділ часток, а не про поділ майна. Верховний Суд у своїй постанові від 19.05.2021 у справі № 501/2148/17 чітко розмежував ці поняття, зазначивши: «При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється».
В березні 2024 року житловий будинок АДРЕСА_1 знищений. Вказане підтверджується копією акту обстежень об`єктів, пошкоджених внаслідок збройної агресії Російської Федерації на території Середино-Будської міської територіальної громади від 15.04.2024. Так, комісією здійснено обстеження житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , площею 73,9 кв.м., власником (співвласником) 1/2 частини якого є ОСОБА_2 . За результатом обстеження встановлено, що орієнтовною датою пошкоджень є 04.03.2024, житловий будинок непридатний для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, потребує відновлення шляхом нового будівництва.
Відповідно до скриншотів екрану, на яких зафіксовано повідомлення про зруйноване або пошкоджене майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 від 08.04.2024 в застосунку Дія, послуга з подачі заяви про виплату для відновлення майна недоступна, оскільки Дія не знайшла дані про співвласників майна, та вказано про необхідність звернутись до ЦНАПу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 346 ЦК України, право власності припиняється у разі знищення майна. 
Проте, для об`єктів нерухомості, що перебувають у спільній власності, сам факт знищення не призводить до автоматичного припинення записів у реєстрі, для цього необхідна або згода всіх співвласників, або рішення суду. Таким чином, фізичне знищення майна не є перешкодою для судового розгляду, а навпаки, є головною підставою, що зумовлює необхідність судового втручання для приведення юридичного статусу майна у відповідність до реального стану речей.
Необхідність виділу частки, щодо юридично існуючого, але фізично знищеного житлового будинку ОСОБА_2 зумовлено тим, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно позивача зареєстроване у виді спільної часткової власності у розмірі 1/2 частки, та продовжує існувати як об`єкт цивільних прав, оскільки записи про право власності на нього є чинними у Державному реєстрі речових прав.
Позивач просить суд здійснити виділ часток на підставі правовстановлюючих документів та технічної документації, яка фіксувала стан житлового будинку до його знищення. Предметом виділу є не фізичні руїни, а зареєстрований в ДРРП об`єкт нерухомості.
Отже потрібно врахувати, що спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, який найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Суд вважає, що здійснення виділу житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано у розмірі 1/2 частини за ОСОБА_2 , як окремого об`єкта нерухомого майна та визначення частки для цього об`єкта у розмірі 1 (одна ціла), припинивши для позивача право спільної часткової власності, є ефективним способом захисту його прав, та не суперечить вимогам закону і не порушує прав відповідачів.
Отже, аналізуючи в сукупності викладене вище, суд дійшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_2 про виділ житлового будинку АДРЕСА_1 , як окремого об`єкта нерухомого майна визначивши розмір частки одна (ціла), підлягає задоволенню.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. 
Враховуючи викладене вище, позовна вимога в частині позовних вимог про припинення права спільної часткової власності, також підлягає задоволенню.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, та враховуючи позицію позивача, який не просить стягнути судові витрати на його користь, суд вважає за можливе судові витрати з відповідачів не стягувати.
Керуючись ст. 346, 358, 364, 370 ЦК України, ст. 80, 81, 141, 259, 265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) житловий будинок АДРЕСА_1 , як окремий об`єкт нерухомого майна, визначивши розмір частки 1 (одна ціла).
Право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , припинити.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 15 липня 2026 року.

Суддя	Ч.М.Теміров