Справа № 932/10255/23
Провадження № 2/932/2902/23

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Кондрашова І.А.,
за участі секретаря судового засідання Підопригори Р.А.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Фурман В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,– 

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини його доходів до 1/6 частини.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачкою перебував у шлюбі, який розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2021 у справі № 932/2366/21.
Судовим наказом Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року по справі № 932/4972/21 стягнуто з позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 червня 2021 року до досягнення її повноліття.
Проте станом на жовтень 2023 року у позивача змінилось майнове становище, оскільки у нього на утриманні перебуває інші дитина – ОСОБА_4 , а також батько ОСОБА_5 , який є інвалідом 2 групи та потребує постійного догляду. 
Крім того, позивач був мобілізований та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22.03.2022 по 13.07.2023, а з 13.07.2023 його було звільнено у запас за сімейними обставинами та необхідністю здійснення ним постійного догляду за батьком.
Позивач вказує, що на сьогодні склалась ситуація, коли він не в змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки змінився його сімейний та майновий стан. Після звільнення зі служби позивач не може влаштуватися на роботу. Вважає, що зміна сімейного, майнового стану, відсутність роботи та доходів, є тією обставиною, з якою закон пов`язує зменшення розміру аліментів. Тому позивач  ОСОБА_2 звертається з цим позовом та прохає задовольнити вищевикладені позовні вимоги.
Відповідачка ОСОБА_1 з позовом не погодилась та подала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивачем не доведено, що донька  ОСОБА_4 є його рідною донькою, і що він дійсно сплачує на неї аліменти та утримує її матеріально. Що стосується догляду за батьком, то батько має пенсійне посвідчення та вочевидь отримує пенсію, тобто здатен самостійно себе утримувати. Водночас у батька є інші родичі, сестра, а позивач з`являється за місцем проживання батька вкрай рідко, тому не можна стверджувати, що останній здійснює постійний догляд за останнім. На думку відповідачки, позивачем не додано належних і достовірних доказів, медичних документів, що батько потребує постійного догляду. Вважає, що позивач не довів обставини, на які він посилається, належними і допустимими доказами, а позов є безпідставним та ґрунтується на фактах, які не мають належного підтвердження. 
З урахуванням цих доводів, відповідач ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2024 року змінено порядок розгляду справи та судом здійснено перехід до розгляду спору за правилами загального позовного провадження. 
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 у відставку, справа передана у провадження судді Кондрашова І.А.  
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2024 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., вирішено продовжувати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. 
Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, наголосивши на тому, що відповідач не утримає належним чином свою дитину, усіляко ухиляється від виконання цього обов`язку, а доказів погіршення його майнового стану. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши наявні у справі матеріали та надавши їм відповідну оцінку, суд дійшов наступних висновків. 
Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2021 у справі № 932/2366/21 шлюб, зареєстрований 29 серпня 2015 року у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №587, розірвано.
Від цього шлюбу сторони мають дитину – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження. 
Згідно Судового Наказу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року по справі № 932/4972/21 стягнуто з позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 червня 2021 року до досягнення її повноліття.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач зазначає кілька обставин, які на його думку можуть свідчити про зменшення платоспроможності та незадовільного майнового стану, а саме укладення нового шлюбу та утримання іншої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також утримання та постійний догляд за батьком ОСОБА_5 ; відсутність можливості працювати через догляд за непрацездатним батьком, інвалідом 2 групи.
Надаючи оцінку цим обставинам, суд виходить з наступного. 
Підставами для зменшення розміру аліментів є суттєві (істотні) зміни у матеріальному чи сімейному стані, погіршення стану здоров`я, поява нових утриманців або випадки, коли отримувач витрачає ці кошти не за цільовим призначенням тощо.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, суд вважає, що батько  ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати своїх дітей. При цьому сам по собі факт народження іншої дитини в іншому шлюбі, та ймовірна зміна у зв`язку із цим матеріального стану позивача, не може вважатись безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Суд переконаний, що зазначена обставина повинна доводитись належними і допустимими доказами у загальному порядку, тобто необхідно надавати докази, що нова сім`я перебуває у скрутному становищі, що нова дружина не працює чи не має доходу, що на інші дитину витрачаються більші кошти, що позивач взагалі немає ніякого доходу чи отримує допомогу від держави як малозабезпечений тощо. Тобто доказуванню підлягають обставини погіршення майнового стану, а не сам по собі факт створення нової сім`ї чи народження дитини. 
Тому суд констатує, що позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, та неможливість сплачувати аліменти у раніше визначеному судовим рішенням розмірі. 
Що стосується догляду за батьком та його утримання як підставу для зменшення розміру аліментів, суд вказує таке. 
Згідно відповіді Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 23.05.2023, ОСОБА_5 перебуває на обліку у Управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд відхиляє доводи позивача, що він утримує батька, оскільки останній отримує державне забезпечення у вигляді пенсії по інвалідності, а тому самостійно здатний себе забезпечувати. Незважаючи на наявність захворювання опорно-рухового апарату та інвалідність 2 групи, в матеріалах справи відсутні належні медичні документи, як то висновок МСЕК та ін., які б підтверджували, що  ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду. Відсутні й докази того, що позивач призначений для свого батька єдиним доглядачем.
Таким чином, доводи позивача про те, що він додатково утримує батька матеріально і здійснює за ним постійний догляд, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даного спору. Тому суд не може визнати цю обставиною такою, що слугує підставою для зменшення розміру аліментів.
При цьому позивач є працездатного віку, тяжкими хворобами не страждає, а тому здатен віднайти постійне місце роботи та вживати заходів щодо утримання як першої дитини, так й дитини від іншого шлюбу. 
Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, на що може бути витрачено значний час, що пов`язано з обґрунтуванням доводів сторін, суд у відповідності до ст. 259 ЦПК України, вважає можливим проголосити вступну та резолютивну частину рішення.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дати складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ