Справа № 308/10944/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 липня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Собослоя Г.Г., Шевчука В.В.
з участю секретаря судового засідання: Тайстри І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2025 року про залишення позову без розгляду, постановленої головуючою суддею Світлик О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційний Комплекс Естет» про визнання інформації недостовірною, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди

встановив:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційний Комплекс Естет» про визнання інформації недостовірною, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що позивач у судові засідання, призначені на 16.12.2025 та 23.12.2025, повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Зокрема, позивач, який має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, повідомлявся про розгляд справи, призначений на 16.12.2025 о 10 год. 20 хв., шляхом направлення повідомлення в його електронний кабінет (документ доставлено до електронного кабінету: 25.11.2025), що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, а також про розгляд справи, призначений на 23.12.2025 о 15 год. 00 хв., шляхом направлення повідомлення в його електронний кабінет (документ доставлено до електронного кабінету: 17.12.2025), що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.
Разом з тим, позивач, клопотання якого про проведення всіх судових засідань у даній у режимі відеоконфернеції, було судом задоволено, був запрошений до відеоконференції у судові засідання, призначені на 16.12.2025 о 10 год. 20 хв. та 23.12.2025 о 15 год. 00 хв., однак перебував у статусі «офлайн».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без розгляду. Вказує, що неможливість підключення до відеоконференції з вини організаційних недоліків суду є поважною причиною неявки в судове засідання. Вважає, що формальне надсилання судом повідомлення в Електронний кабінет про дату засідання не є тотожним забезпеченню технічної можливості участі у відеоконференції. Статус «офлайн», на який посилається суд, свідчить не про його неявку, а про відсутність налагодженого з`єднання з боку ініціатора конференції – суду. 
Вважає, що залишення позову без розгляду щодо особи з інвалідністю першої групи, яка перебуває за кордоном і неодноразово заявляла про намір брати участь у засіданнях через відеоконференцію, є проявом надмірного формалізму. Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Крім того просить винести окрему ухвалу щодо системного створення судом йому перешкод у доступі до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 головуючою суддею визначено Світлик О.М.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М. від 08.10.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначити підготовче засідання, а також визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
Постановлено задовольнити клопотання позивача про витребування доказів та витребувати від ТОВ «Інноваційний Комплекс Естет» інформацію щодо штату товариства.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті на 16.12.2025 о 10 год. 20 хв. У задоволенні клопотань позивача від 09.10.2025 відмовлено.
Позивач у судові засідання, призначені на 16.12.2025 о 10 год. 20 хв. та 23.12.2025 о 15 год. 00 хв., повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Зокрема, позивач, який має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, повідомлявся про розгляд справи, призначений на 16.12.2025 о 10 год. 20 хв., шляхом направлення повідомлення в його електронний кабінет (документ доставлено до електронного кабінету: 25.11.2025), що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, а також про розгляд справи, призначений на 23.12.2025 о 15 год. 00 хв., шляхом направлення повідомлення в його електронний кабінет (документ доставлено до електронного кабінету: 17.12.2025), що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.
Клопотання позивача участь у судових засіданнях у режимі відеоконфернеції судом було задоволено, та останній запрошувався до відеоконференції у судові засідання, призначені на 16.12.2025 о 10 год. 20 хв. та 23.12.2025 о 15 год. 00 хв., однак, як слідує з протоколу судового засідання, позивач перебував у статусі «офлайн».

Так, згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, суд вправі залишити позов без розгляду лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судові засідання. Тобто в два судові засідання підряд.
Згідно ч.3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Частинами 1, 2 ст. 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.
Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою (частина перша статті 212 ЦПК України).
Водночас, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції (частина п`ята статті 212 ЦПК України).
З матеріалів справи встановлено, що заявник скористався своїм правом, передбаченим частиною першою статті 212 ЦПК України, та звернувся до суду із заявою про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалою від 29 серпня 2025 року постановив проводити судові засідання у режимі відеоконференції. 
У протоколі судового засідання від 25 грудня 2025 року вказано, що суд двічі запрошено ОСОБА_1 до участі у відеоконференції, проте такий перебував у статусі «офлайн». 
Проведення судового розгляду в режимі ВКЗ саме по собі не є свідченням того, що обов`язок по забезпеченню технічної можливості на участь у відеоконференції лежить тільки на учаснику справи. Тоді як такий обов`язок лежить і на суду, який призначив судове засідання в режимі відеоконференції, оскільки повинен забезпечити технічну можливість проведення відеоконференції.
Як зазначив у апеляційній скарзі ОСОБА_1 він у призначений час очікував на приєднання до судового розгляду в режимі відеоконференції, проте суд першої інстанції з ним не з`єднувався і не телефонував йому про неможливість з`єднання з ним чи про наявність іншого технічного збою в програмі ВКЗ. 
Відтак, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять даних про те, що судом було забезпечено ОСОБА_1 технічну можливість участі у відеоконференцзв`язку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.
Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).
Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки суд першої інстанції не врахував статус сторони позивача, як особи з обмеженими можливостями, та залишив без розгляду позовну заяву без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання доступу до судового розгляду, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо вимог апелянта про винесення окремої ухвали. 
Відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 10 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.
Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.
Однак колегія суддів не вбачає підстав для постановлення, у встановленому ст. 262 ЦПК України порядку, окремої ухвали суду щодо суду першої інстанції, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення судом окремої ухвали відносно суду першої інстанції слід відмовити.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2025 року, про залишення позову без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді