справа №176/3979/25
провадження №2/176/339/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючої-судді Волчек Н.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою в якій вказує, що 04 травня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 (далі-відповідач) було укладено Кредитний договір № 6094682922.
Згідно до умов даного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Всі інші умови кредитного договору викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР", які розміщені на сайті ТОВ "ФК "ЦФР".
Відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту -46190,35 гривень, строк користування- 36 місяці, річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,99 % від суми кредиту.
Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування.
20 вересня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» (надалі також - Позивач) на підставі Договору про відступлення прав вимог №200921 від 20.09.2021 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору №200921 від 20.09.2021 року, Позивач є Новим кредитором ОСОБА_1 за Кредитним договором №6094682922 від 04 травня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами.
Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви.
Разом із тим повідомляємо, що умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.
Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни.
Як наслідок, станом на 01.05.2025 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором №6094682922 від 04 травня 2020 року, становить 81 375 (вісімдесят одна тисяча триста сімдесят п`ять) грн. 95 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 38 447 грн. 10 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 9 210 грн. 96 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 33 717 грн. 89 коп., що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості.
Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору №6094682922 від 04 травня 2020 року, а також норми чинного законодавств.
Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 6094682922 від 04 травня 2020 року в розмірі 81375,95 грн та понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
30 жовтня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 , адвокат Левченко І.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Так, представник позивача зазначили, що 04.05.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого та паспорту кредиту № 4682922, який є невід`ємною частиною цього договору, відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 46 190,35 грн.; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,19 % від суми кредиту.
20.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 200921 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги АТ «Таскомбанк», а АТ «Таскомбанк» прийняло належні ТОВ ФК «ЦФР» права вимоги до боржників.
Проте, кредитний договір станом на момент укладення договору про відступлення права вимоги не був укладений, а тому відступлення (продаж) неіснуючих прав вимоги тамайнових прав ТОВ «ФК«ЦФР» за кредитним договором на користь АТ«Таскомбанк» суперечить ст.514ЦК України,оскільки права кредитора за кредитним договором не перейшли до АТ «Таскомбанк»,а тому останній і не набув прав вимоги по відношенню до відповідача за кредитним договором.
Також позивачем не доведено існування заборгованості з боку відповідача,оскільки уматеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відступлення первісним кредиторомТОВ «ФК«ЦФР» заборгованості новому кредитору АТ "Таскомбанк".
Крім того, відсутні докази розміру заборгованості, який був переданий ТОВ«ФК «ЦФР» стосовно кредитного договору позивача. Також вказуємо, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення повної оплати за договором відступлення права вимоги на час або після його укладення,що унеможливлює встановлення моменту виникнення прав вимоги у позивача, а також відсутні належні і достовірні докази правонаступництва позивача,як нового кредитора.
До тогож, матеріали справи не містять Умов, з якими відповідач ознайомився, погодився і які розумів, підписуючи кредитний договір, оскільки такі до позовної заяви не додані,а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розміру і порядку нарахування.
Також не надано належних доказів, які б підтверджували конкретні узгоджені із відповідачем умови фінансових послуг, враховуючи відсутність у кредитному договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, щомісячних платежів.
Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК«ЦФР» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо ці умови прямо не передбачені в підписаному позичальником кредитному договорі.
Позивачем у даній справі не доведено належними й допустимими доказами отримання відповідачем позики за кредитним договором як і отримання відповідачем кредитних коштів.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснений новим кредитором АТ «Таскомбанк», не відповідає вимогам первинного документу, встановленим ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості, не може бути доказом безспірності заборгованості та її розміру.
Крім того, наданий розрахунок суми заборгованості, не містить формування заборгованості та її складові у заявленому розмірі. Крім того, коли позивачем у було направлено
Відповідачу повідомлення вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості, було змінено строк дії та умови кредитного договору, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору та інших санкцій, оскільки їх нарахування законом не передбачено.
Поклавши в основу позовної заяви розрахунок заборгованості, позивач не перевірив у повному обсязі їх правильності, зокрема, щодо періоду обрахування за який здійснюється таке нарахування, що суттєво впливає на обсяг і розмір зобов`язань відповідача.
Отже, оскільки кредитний договір станом на момент укладення про відступлення права вимоги не був укладений, Відповідач вважає, що відступлення (продаж) неіснуючих прав вимоги та майнових прав ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитним договором на користь АТ «Таскомбанк» суперечить ст. 514 ЦПК України, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Зважаючи на зазначене вище, відповідач вважає, що АТ «Таскомбанк» не надав належних і достовірних доказів свого правонаступництва, як нового кредитора по кредитному договору, тим самим, не набув прав вимоги, як кредитора по відношенню до відповідача по стягненню заборгованості за кредитним договором, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. 
11 листопада 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. 
Позивач не погоджується із твердженнями Відповідача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними, такими що перекручує фактичні обставини справи, названі доводи є бездоказовими. Так, позивач зазначає, що 04.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №6094682922.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору №6094682922 від 04.05.2020 Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п.1.2. Кредитного договору №6094682922 від 04.05.2020, кредит надається позичальнику на наступних умовах:
сума кредиту - 46190,35 гривень;
строк користування - 36 місяців.
Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №4682922, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Також п.1.4. Кредитного договору №6094682922 від 22.06.2025 встановлено, що підписавши цей Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 
отримувач ТОВ «ФК «ЦФР» код ЄДРПОУ 35725063 рахунок НОМЕР_1 у АТ «ТАСКОМБАНК» призначення «Погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором №7024557534 від 20.02.2020» у сумі 40499,51 грн;
отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» код ЄДРПОУ 30929821 рахунок НОМЕР_2 у АТ «ТАСКОМБАНК», призначення «Оплата страхового платежу за договором страхування №6094682922-0 від 04/05/2020р..» у сумі 4290,84 грн;
отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» код ЄДРПОУ 30929821, рахунок НОМЕР_2 у АТ «ТАСКОМБАНК», призначення «Оплата страхового платежу ха договором страхування №6094682922- ЛО від 04/05/2020р.» у сумі 800,00 грн;
отримувач ТОВ «САПЕПОРТ.УА» код ЄДРПОУ 39231705 рахунок НОМЕР_3 у АТ «УКРСИББАНК» призначення «Оплата за тех. підтримку Support UA, SU6094682922, від 04/05/2020» у сумі 600,00 грн.
Ця інформація підтверджується Випискою по рахунку позичальника, яку надано до позовної заяви.
Відповідно до п.2.1. та 2.2. Кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті Кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 17.01.2020, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР», та з якими позичальник ознайомився до укладання цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договорі. Кредитний договір, Паспорт Кредиту та Умови отримання Фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 17 січня 2020 року складають єдиний кредитний договір.
В Паспорті Кредиту №4682922, який разом з Кредитним договором №6094682922 від 04 травня 2020 року та Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 17 січня 2020 року складають єдиний кредитний договір, вказаний розмір орієнтований розмір річної процентної ставки та орієнтований розмір загальної вартості кредиту для позичальника, а саме:
річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором;
щомісячні проценти - 2, 99 % від суми кредиту.
Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР»
Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.
Щодо Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК.
20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про відступлення прав вимоги №200921.
Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за Кредитними Договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно із п. 2.2. Договору факторингу, Фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта Прав Вимоги та набуття Фактором Прав Вимоги на Борг.
Відповідно до п. 2.4., в день, коли здійснюється перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу до Позичальників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору Реєстр Прав Вимоги Боргу в електронному вигляді.
Відповідно до п.2.5., Клієнт підтверджує, що на дату укладання цього Договору відомості у Реєстрі Прав Вимог є достовірним, що він повідомив Фактора про всі відомі йому будь-які обставини, що свідчать про недійсність Прав Вимоги або їх припинення, про недійсність або припинення дії Кредитних Договорів та зазначити ці відомості у Реєстрі Прав Вимог.
20 вересня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року. 
Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року, Позивач є Новим кредитором ОСОБА_2 за Кредитним договором № 6094682922 з усіма наступними додатками та змінами.
Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги від 20.09.2021 до Договору відступлення права вимоги № 200921 від 20.09.2021, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви.
Звертаємо увагу суду, що Кредитний договір № 6094682922 укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_2 04.05.2020 року, а Договір Факторингу №200921 укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» 20.09.2021, а отже твердження Відповідача про те, що спочатку був укладений Договір Факторингу №200921, а потім вже Кредитний договір №6094682922, є хибним та таким, що не відповідає дійсності.
Відповідно до Кредитного договору №6094682922 від 04.05.2020, Відповідач просив надати йому кредит у сумі 46190,35 грн.
20 вересня 2021 року права вимоги за Кредитним договором №6094682922 від 04 травня 2020 року відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення прав вимог №200921. При передачі даного Кредитного договору сума заборгованості Відповідача складала 54462,94 грн. Даний факт підтверджується Витягом з Реєстру прав вимоги до Договору Факторингу №200921 від 20 вересня 2021.
Відповідно до розрахунку заборгованості по Кредитному договору №6094682922, починаючи за період з 20 вересня 2021 по 30 вересня 2021 залишок заборгованості за тілом кредиту станови 38447,10 грн, а також залишок заборгованості по процентах 3592,58 грн.
Крім того, посилається на ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» якою передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку операцій та договорів, що їх регламентують, підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Слід зауважити, що наказом Міністерства фінансів України «Про внесення змін до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 20.06.2018 року № 565 визначено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства серед яких: свободу договору, справедливість, добросовісність та розумність. Позивач наполягає в обґрунтованості та правильності наданого щоденного розрахунку до суду.
В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості або наданого власного розрахунку контррозрахунку з сторони відповідача. Саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборогованості, заявленого стороною позивача (позиція Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21).
Позивач вважає, що Відповідач навмисне вводить суд в оману тим, що він не укладав ніякого кредитного договору, оскільки позивач надав достатні докази, що підтверджують факт укладання Кредитного договору №6094682922 від 04 травня 2020 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , а також надав достатні докази переходу прав вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» по кредитному договору №6094682922 від 04 травня 2020, а саме надав: Договір Факторингу №200921 від 20.09.2021 року, Витяг з Реєстру прав вимог до Договору Факторингу №200921 від 20.09.2021 року, а також меморіальний ордер до Договору про відступлення прав вимог №768960451 від 20.09.2021 року.
08 січня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Левченко І.А. до суду надійшло клопотання щодо витрат на правничу допомогу. Так представник відповідача просить суд стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 
12 січня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Левчнко І.А. до суду надійшли письмові пояснення. Так, Позивач в письмових пояснення зазначає наступне, що нібито 04.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №6094682922. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору №6094682922 від 04.05.2020 Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п.1.2. Кредитного договору №6094682922 від 04.05.2020, кредит надається позичальнику на наступних умовах:
сума кредиту - 46190,35 гривень;
строк користування - 36 місяців.
Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №4682922, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Також п.1.4. Кредитного договору №6094682922 від 22.06.2025 встановлено, що підписавши цей Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 1. отримувач ТОВ «ФК «ЦФР» код ЄДРПОУ 35725063 рахунок НОМЕР_1 у АТ «ТАСКОМБАНК» призначення «Погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором №7024557534 від 20.02.2020» У сумі 40499,51 грн 1. отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» код ЄДРПОУ 30929821 рахунок НОМЕР_2 у АТ «ТАСКОМБАНК» призначення «Оплата страхового платежу за договором страхування №6094682922-С від 04/05/2020 р..» У сумі 4290,84 грн 1. отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» код ЄДРПОУ 30929821 рахунок НОМЕР_2 у АТ «ТАСКОМБАНК» призначення «Оплата страхового платежу ха договором страхування №6094682922- ЛО від 04/05/2020 р.» У сумі 800,00 грн 1. отримувач ТОВ «САПЕПОРТ.УА» код ЄДРПОУ 39231705 рахунок НОМЕР_3 у АТ «УКРСИББАНК» призначення «Оплата за тех. підтримку Support UA, SU6094682922, від 04/05/2020» У сумі 600,00 грн.
Додатки до позовної заяви без банківської виписки з особового рахунку відповідача та без детального розрахунку не підтверджують правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору.
Позивач не надає квитанцій щодо перерахування цих коштів саме на рахунок Відповідача. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують виконання Позивачем договору про відкриття кредитної лінії щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Отже, надані позивачем до позовної заяви документи не є належними доказами наявності заборгованості.
Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Додані позивачем до позову документи, на які він посилається у позовній заяві і які досліджуються судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання відповідачем кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані у позовній заяві, також не відображають інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких сплат за кредитним договором.
Отже, не є належними доказами наявності заборгованості та її дійсного розміру, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону під час перевірки доводів про реальне виконання чи невиконання кредитного договору боржником/відповідачем.
Вказані довідки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.05.2022 у справі № 194/329/15-ц, загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».
Сам по собі наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості саме в зазначеному розмірі.
Верховний Суд у постановах від 27.03.2020 у справі № 703/3063/18, від 14.07.2021 у справі № 641/2207/18 виснував, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, єдиним доказом існування заборгованості у визначеному позивачем розмірі, останній надає лише односторонньо складений самим документ розрахунок заборгованості.
Отже, позивач у розумінні приписів ст. 12, 77-81 ЦПК України вважаємо не довів розмір та наявність заборгованості відповідача та як наслідок позивач не довів обґрунтованість позовних вимог, а тому є всі підстави відмовити в позовних вимогах Позивачу у повному обсязі.
16 квітня 2026 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі в яких позиція позивача залишається незмінною. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.
Так згідно ст. 3 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства серед яких: свободу договору, справедливість, добросовісність та розумність. Позивач наполягає в обґрунтованості та правильності наданого щоденного розрахунку до суду.
В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості або наданого власного розрахунку контррозрахунку з сторони відповідача. Саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (позиція Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21).
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу
Таким чином, аргумент про те, що немає належних доказів щодо розрахунку заборгованості та процентів відповідача є необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсності. Таким чином, Позичальником було грубо порушено умови Кредитного Договору, а також норми чинного законодавства. Отже, позивач довів розмір заборгованості відповідача, оскільки надав до суду необхідні докази, які підтверджують її розрахунок та є належними доказами, які визнаються Верховним Судом як такі, що свідчать про реальне виконання умов договору позивачем та наявність договірних відносин між сторонами.
Як зазначалося в позовній заяві, позивачем було направлено повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами, пенею, однак такі дії не потягли за собою виконання боржником умов договору. Це повідомлення було направлено 10.06.2025 року із описом вкладеного у цінний лист, що підтверджує належне надіслання такої вимоги.
Крім того, зазначає, що при укладанні кредитного договору №6094682922 від 04 травня 2020 року відповідач ознайомився та погодився з порядком видачі кредитних коштів, встановленням плати за кредит, цілями, на які надаються кредитні кошти, та іншими умовами, про що свідчить його підпис в договорі кредиту, що додано до матеріалів справи. Позичальник своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, правочин щодо укладення кредитного договору є вчиненим сторонами.
Зокрема, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року у справі №161/2928/19 вказується про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17. У даній ситуації позивач виконав свою частину договору. Таким чином, аргумент щодо неотримання коштів є необґрунтованим.
В цьому контексті слід зазначити, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Зокрема, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року у справі №161/2928/19 вказується про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17. Зазначимо, що позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі.
В даній ситуації доцільно звернути увагу на принцип добросовісності з боку відповідача. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17). Таким чином, вважаємо, що аргумент щодо недоведення заборгованості позивачем є проявом наміру відповідача не виконувати свої зобов`язання за договором, що порушує права позивача як сторони кредитного договору.
Також, сторона позивача не погоджується із клопотанням щодо витрат на правничу допомогу, оскільки стороною відповідача не надано детального розрахунку щодо послуг і їхньої вартості окремо, а також тому, що він не поданий разом із першою заявою по суті (відзивом), коли має бути наданий орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.
04 травня 2020 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" укладено кредитний договір № 6094682922.
Підписуючи кредитний договір позичальник повністю погодився з його умовами, про що поставив особистий підпис .
Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах встановлених договором.
Згідно п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення, згідно паспорту кредиту № 4682922 який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».
Відповідно до умов Кредитного договору №6094682922 від 04 травня 2020 року та Паспорту кредиту №4682922 та Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах:
сума кредиту - 46 190, 35 гривень;
строк користування - 36 місяців;
річні проценти - 11, 99 % від суми боргу за договором;
щомісячні проценти - 2, 99 % від суми кредиту.
Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4. Паспорту кредиту).
Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги (п. 6. Заяви-анкети).
Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі та паспорті кредиту (п.4. Паспорту кредиту), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.
ТОВ «ФК «ЦФР» виконало свої зобов`язання за Договором у повному обсязі перерахувавши кошти у спосіб зазначений в кредитному договорі.
Надання позивачем коштів згідно з умовами укладеного договору підтверджується випискою по особовому рахунку кредитного договору № 6094682922 від 04 травня 2020 року.
Як видно з розрахунку заборгованості та виписок з особового рахунку, відповідач, свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку із чим у останнього станом на 01 травня 2025 р. виникла заборгованість в загальному розмірі 81375,95 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 38447,10 грн., заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 9210,96 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) 33717,89 грн.
20 вересня 2021 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги № 200921.
Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за Кредитними Договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно із п. 2.2. Договору факторингу, Фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта Прав Вимоги та набуття Фактором Прав Вимоги на Борг.
Відповідно до п. 2.4., в день, коли здійснюється перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу до Позичальників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору Реєстр Прав Вимоги Боргу в електронному вигляді.
Відповідно до п.2.5. Клієнт підтверджує, що на дату укладання цього Договору відомості у Реєстрі Прав Вимог є достовірним, що він повідомив Фактора про всі відомі йому будь-які обставини, що свідчать про недійсність Прав Вимоги або їх припинення, про недійсність або припинення дії Кредитних Договорів та зазначити ці відомості у Реєстрі Прав Вимог.
Отже, згідно Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року, Позивач є Новим кредитором ОСОБА_2 за Кредитним договором № 6094682922 з усіма наступними додатками та змінами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.
Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Як встановлено судом, сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором не виконав, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком.
Кредитний договір № 6094682922 від 04 травня 2020 р., договір факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними їх не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України їх умови підлягають до виконання.
Заперечуючи позовні вимоги у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 наполягав на тому, що у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредиту. При цьому, аргументи з боку відповідача в основному будуються на тому, що позивач не довів чи не надав докази, чи надав неналежні докази.
Разом з тим суд зазначає, що відповідач не позбавлений був права та можливості (з метою спростування позовних вимог та доведення своїх заперечень, наведених у відзиві на позовну заяву) самостійно надати суду виписку з банківського рахунку або ж довідку з банківської установи. 
На противагу доводам позивача походження цих коштів з боку відповідача не було підтверджено.
Крім того, суд звертає увагу, що кредитний договір № 6094682922 укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_2 04 травня 2020 року, а Договір Факторингу №200921 укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» 20 вересня 2021 рок. Отже, твердження Відповідача про те, що спочатку був укладений Договір Факторингу №200921, а потім вже Кредитний договір № 6094682922, є хибним та таким, що не відповідає дійсності.
Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача 81375,95 грн заборгованості за договором №500/3409558-СК від 22.03.2017 р. та 693,09 грн заборгованості за договором № 6094682922 від 04 травня 2020 р.
Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.
Керуючись ст. 263-265, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Такомбанк» заборгованість станом на 01 травня 2025 року за кредитним договором № 6094682922 від 04 травня 2020 року в сумі 81 375,95 грн., яка складається з:
заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) -38447,10 грн.
заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) -9210,96 грн.
заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) – 33717,89 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Такомбанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду. 
Відомості про учасників справи.
Позивач: АТ «Таскомбанк», юридична адреса: м. Київ, пр-т Леоніда Каденюка, 23, Код ЄДРПОУ 09806443.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області      Н.Ю. ВОЛЧЕК