Справа № 274/4838/26
Провадження № 1-кп/0274/771/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року         місто Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені 27.03.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026082300000142 щодо: 
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, є громадянкою України, незаміжня, освіта середньо-професійна, непрацевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 восени 2025 року не березі річки «Крокодилівка» м. Бердичева виявила дикорослі рослини конопель у невстановленій кількості, листя яких вона частково зірвала, тобто незаконно придбала наркотичний засіб - канабіс.
Далі, вказане листя рослин конопель вона перенесла до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де висушила, подрібнила та залишила зберігати за місцем свого проживання до 26.02.2026.
В подальшому, ОСОБА_5 у невстановлений час, під час телефонної розмови зі своїм знайомими ОСОБА_6 , який перебував у Запорізький області, домовилася про передачу йому наркотичного засобу - канабіс через відправлення Нової пошти за місцем його перебування.
Після чого, ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконний збут наркотичних засобів, у невстановлений слідством час, знаходячись за місцем свого проживання, підготовила пакунок із наркотичним засобом - канабіс, для подальшого безоплатного збуту ОСОБА_6 , шляхом відправлення поштою, який заховала біля річки Гнилоп`ять неподалік вул. Аширбекова в м. Бердичеві.
Далі, діючи в межах злочинного умислу, 26.02.2026 ОСОБА_5 забравши раніше підготовлений пакунок із наркотичним засобом - канабіс, направилася до приміщенні відділення № 8 ТОВ «Нова Пошта», за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, 46/1, де, перебуваючи у відділенні, здзвонившись із ОСОБА_6 , отримала дані отримувача, після чого, використовуючи дані відправника поштової кореспонденції (посилки) « ОСОБА_5 » та зазначивши абонентський номер НОМЕР_1 , оформила та здійснила поштове відправлення за ТТН № 59001587726119, із зазначенням реквізитів отримувача « ОСОБА_6 », абонентський номер НОМЕР_2 , смт Новомиколаївка, Запорізької області, відділення № 1 пакунку із наркотичним засобом - канабіс, вагою 11, 006 г.
В свою чергу, 28.02.2026 приблизно о 12 годин 13 хвилин ОСОБА_6 отримав безкоштовно поштове відправлення ТТН № 59001587726119 на своє ім`я у відділенні № 1 ТОВ «Нова пошта», за адресою: Запорізька області, Запорізький район, с-ще Новомиколаївка, вул. Українська, 23 із наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - «канабіс», який у останнього цього ж дня у період часу з 15 години 48 хвилин по 16 годину 05 хвилин 28 лютого 2026 року співробітниками Національної поліції України під час проведення огляду місця події на території блокпосту № 3-16, який розташований на 83 кілометрі автодороги «Павлоград-Токмак», неподалік від с-ща Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, було виявлено та вилучено зіп-пакет з речовиною рослинного походження, в якій відповідно до висновку експерта міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено — «канабіс», маса якого склала 11,006 г, (в перерахунку на висушену речовину), яку ОСОБА_5 , незаконно збула.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватою, передбачена ч. 1 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину визнала повністю, дала показання, у яких не заперечила жодних фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Заначила, що наркотичний засіб вона давно знайшла на березі річки, він висох та подрібнився, а коли її знайомий військовослужбовець ОСОБА_6 попросив її надіслати їй наркотичний засіб, вона погодилася йому допомогти та зробила це. Про свій вчинок шкодувала та розкаялася у скоєному. Просила суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхньої позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За клопотанням прокурора та зі згоди учасників судового провадження суд, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, та обмежився допитом обвинуваченого й дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також які необхідні для вирішення питань щодо речових доказів та процесуальних витрат. Учасникам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ними не оспорювалися.
Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду.
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своїми протиправними та винними діями скоїла, при встановлених у суді обставинах, суспільно небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, та враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України, є тяжким умисним злочином.
Обвинувачена ОСОБА_5 : раніше не судима, незаміжня, утриманців не має, непрацевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо; не зверталася за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої, суд призначає ОСОБА_5 покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 307 КК України.
Призначаючи обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, суд визначає таке покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 307 КК України, при цьому враховує обставини події, та посткримінальну поведінку обвинуваченої, а саме: беззастережне визнання своєї вини та надання зізнавальних показань, не заперечення проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Правових підстав для застосування ст. 69 КК України, як на цьому наполягав захисник, суд не вбачає.
При цьому, слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може, крім встановлених цією нормою випадків, зокрема, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду від 23.07.2024 в справі № 185/5957/22 зроблений висновок, що ч. 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час та після вчинення злочину, а також іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. 
Оскільки обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого  ОСОБА_5 злочину, судом не встановлено, жодних доказів на підтвердження існування таких обставин стороною захисту не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 307 КК України.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, усвідомила злочинний характер вчиненого нею діяння та щиро розкаялася, бажає виправитися, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також зважаючи на поведінку обвинуваченої після скоєння злочину, а саме: беззастережне визнання своєї вини, участь у проведенні слідчих дій, надання зізнавальних показань, беручи до уваги позицію сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про можливість досягнення мети покарання без ізоляції обвинуваченої від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, яке є достатнім для того, щоб засуджена довела своє виправлення.
На переконання суду, саме такий захід примусу відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самою обвинуваченою, так і іншими особами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченої запобіжного заходу, враховуючи її особу, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5  визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік три місяці не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_5  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої  ОСОБА_5  залишити попередній – особисте зобов`язання.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: micro-SD об`ємом 32 Гб з відеофайлом «S4420001» - залишити в матеріалах кримінального провадження Бердичівської окружної прокуратури.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя     ОСОБА_1