ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 1909/643/2012	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П. 	
Провадження № 22-ц/817/699/26 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.
за участю секретаря - Дідух М.Є., 
представників ТОВ “Фінанс Проперті Групп” та
Юрченка А.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №1909/643/2012 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Сідоров Віталій Михайлович на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2026 року (постановлена суддею Клим Т.П.) у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінанс Проперті Групп”, заінтересовані особи Приватне акціонерне товариство “Комерційний банк “Надра”, Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Дніпрофінансгруп”, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні,
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінанс Проперті Групп” (далі - ТОВ “Фінанс Проперті Групп”) звернулось до суду із вказаною заявою.
Обґрунтовуючи заяву посилались на те, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.04.2012 року у справі №1909/643/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість в розмірі 565 255,73 грн. та 3 219 грн. судового збору.
Вказували на те, що право вимоги до боржників ОСОБА_2 . Та ОСОБА_1 за кредитним договором №109/2008-МКК від 22.09.2008 року та договором поруки б/н від 22.09.2008 переходило від ПАТ “КБ “Надра” до ТОВ “Фінансова компанія “Дніпрофінансгруп”, а в подальшому від ТОВ “Фінансова компанія “Дніпрофінансгруп” до ТОВ “Фінанс Проперті Групп”.
Звертали увагу на те, що виконавчі листи №1909/643/2012, які видані 02.04.2012 року були повернуті стягувачу 28.12.2020 року.
Посилаючись на дію положень пункту 10-2 Розділу ХІІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1404-VIII, доповненого Законом України від 15.03.2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26.03.2022 року, звертали увагу, що строк пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання не закінчився, оскільки переривається на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.
Таким чином, просили замінити стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “Надра” заборгованості у розмірі 565 255,73 грн. та судових витрат – з ПАТ КБ “Надра” на його правонаступника - ТОВ “Фінанс Проперті Групп”.
Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2026 року заяву задоволено.
Замінено стягувача у виконавчих листах, виданих в межах цивільної справи №1909/643/2012 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “Надра” заборгованості у розмірі 565 255,73 грн. та судових витрат – з ПАТ КБ “Надра” на його правонаступника - ТОВ “Фінанс Проперті Групп”.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Сідоров В.М. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.
Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів пред`явлення ПАТ КБ “Надра” виконавчого листа до виконання протягом визначеного строку, а саме до 13.04.2013 року, а також докази подальших дій стягувача з 13.04.2013 року до 31 березня 2016 року.
Вважає, що в справі відсутні докази, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент його звернення до суду із заявою про заміну стягувача не сплив.
Вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що заявником не було подано клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.
Звертає увагу на те, що ухвалою суду від 12.12.2025 року (яка набрала законної сили 30.12.2025 року) у цій справі судом було відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача, з підстав пропуску заявником встановленого строку на пред`явлення виконавчого документу та відсутності рішення про поновлення такого строку.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Сідоров В.М. просить задовольнити апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.
В судовому засіданні представник ТОВ “Фінанс Проперті Групп” - адвокат Баценюк Н.М. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.04.2012 року у справі №1909/643/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору №109/2008-МКК від 22.09.2008 року в розмірі 565 255,73 грн. та 3 219 грн. судового збору.
Відповідно до інформації розміщеної на офіційному веб-сайті «Прозорро.Продажі» 22.05.2020 року був проведений аукціон з продажу лоту №GL48N718070, ID: UA-EA-2020- 05-12-000017-b.
Відповідно до протоколу електронного аукціону №GL48N718070, ID: UA-EA-2020-05-12-000017-b переможцем відповідного аукціону є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ціна продажу лоту 188 900 625,00 грн.
04.08.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги. Відповідно до цього договору, банк відступає ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (новий кредитор), а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників за кредитними договорами, та всіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у Нового кредитора у зв`язку із набуттям прав на умовах цього договору, зазначених у Додатку №1 до цього договору.
Згідно з додатком №1 до договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3 від 04.08.2020 року, до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по кредитному договору № 109/2008-МКК від 22.09.2008 року.
20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» (новий кредитор) укладено основний договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102, відповідно до п.1 якого, первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами.
Згідно з реєстром договорів права вимоги за якими відступаються, що є додатком №1 до Договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102 ТОВ «Фінанс Проперті Групп» набуло права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по договору №109/2008-МКК від 22.09.2008 та договором поруки б/н від 22.09.2008.
Виконавчий лист № 1909/643/2012, виданий 02.04.2012 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, який стосується боржника ОСОБА_2 , повернутий стягувачу 28.12.2020 року на підставі п. 7 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, що підтверджується його копією (а.с. 114).
Виконавчий лист № 1909/643/2012, виданий 02.04.2012 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, який стосується боржника ОСОБА_1 , повернутий стягувачу 28.12.2020 року на підставі п. 2 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області № 49993 від 10.12.2025 року (а.с. 83). 
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та вважав, що, оскільки виконавчі листи були повернуті 28.12.2020 року, строк їх пред`явлення до примусового виконання не закінчився, оскільки такий переривається на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.
Колегія суддів погоджується із такими висновками місцевого суду з огляду на наступне.
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає з пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватися скарги окремо від рішення суду.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.
За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.
У постанові Верховного Суду від 02 липня 2024 року у справі № 127/2-1455/2010 вказано, що: «виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, зокрема, на підставі постанови державного виконавця від 29 грудня 2014 року. Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваної постанови) встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. Таким чином, з моменту переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, яким у даному випадку є 30 грудня 2014 року. Враховуючи наведене, стягувач АТ «Ощадбанк» мав право пред`явити виконавчий документ до виконання з дня переривання цього строку до 30 грудня 2017 року. Встановлено, що банк пред`явив виконавчий лист до виконання у червні 2023 року, тобто після спливу трьох років з дня винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу».
Відповідно до статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), який діяв на момент ухвалення рішення про стягнення заборгованості у цій справі, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частинами першою, другою статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.
За змістом частини першої та другої статті 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Згідно із статтею 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що виконавчі листи № 1909/643/2012, які видані 02.04.2012 року Кременецьким районним судом Тернопільської області були повернуті стягувачу 28.12.2020 року відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
З урахуванням статей 12, 37 Закону № 1404-VIII з 29.12.2020 року почався відлік трирічного строку на пред`явлення виконавчих листів № 1909/643/2012 до виконання (після переривання). Тобто стягувач мав звернутися до виконавця до 29.12.2023 року.
Проте в пункті 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, доповненого згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 26 березня 2022 року, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжено та триває дотепер.
У пунктах 47 і 48 постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) зазначено, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2023 року в справі № 910/5925/15-г, від 03 квітня 2025 року в справі № 712/8159/15-ц; від 05 лютого 2025 року в справі № 1616/803/2012, від 18 березня 2026 рокув справі № 759/10922/14-ц.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що строк повторного пред`явлення до виконання виконавчих листів № 1909/643/2012, після їх повернення 28.12.2020 року, на день подання ТОВ “Фінанс Проперті Групп” заяви про заміну стягувача, пропущено не було.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 398/6934/24.
Таким чином, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ТОВ «Фінанс Проперті Групп» набуло права вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кредитним договором №109/2008-МКК від 22.09.2008 року та договором поруки б/н від 22.09.2008 року, внаслідок чого наявні правові підстави для заміни стягувача у виконавчих листах, виданих в межах цивільної справи №1909/643/2012 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “Надра” заборгованості у розмірі 565 255,73 грн. та судових витрат – з ПАТ КБ “Надра” на його правонаступника - ТОВ “Фінанс Проперті Групп”, оскільки це узгоджується з вимогами процесуального закону та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги, з посиланням на ухвалу суду від 12.12.2025 року (яка набрала законної сили 30.12.2025 року) у цій справі, якою судом було відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача, з підстав пропуску заявником встановленого строку на пред`явлення виконавчого документу та відсутності рішення про поновлення такого строку не є перешкодою вирішити спірне процесуальне питання повторно із наданням відповідних доказів, що й було зроблено заявником у цій справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що строк на пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився, а питання про поновлення строку заявником не порушувалося, є безпідставними з огляду на дію положень пункту 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів пред`явлення виконавчих листів до виконання у попередні періоди (з моменту видачі виконавчих листів до 31.03.2016 року) не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи підтверджується факт перебування виконавчих документів на примусовому виконанні та їх повернення стягувачу 28.12.2020 року. Відтак, саме з цієї дати, відповідно до положень статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», розпочався новий строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання, а тому обставини щодо перебігу строку до моменту повернення виконавчих листів не мають вирішального значення для правильного вирішення питання про заміну стягувача.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2026 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 15 липня 2026 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З. 

Храпак Н.М.