Справа 688/2840/26 
№ 2/688/2014/26 

Рішення 
Іменем України
заочне
21 липня 2026 року    м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області
у складі головуючого - судді Цідик А.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Романової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики № 331163 від 19.02.2025 в розмірі 12870 грн, яка складається з: 3900 грн - заборгованість за кредитом, 11,31 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 1158,69 грн – заборгованість за комісією, 7800 грн – заборгованість за штрафними санкціями, а також стягнути судові витрати в сумі 2662,40 грн сплаченого судового збору та 6000 грн витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позову посилається на те, що 19.02.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики № 331163.
За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 3900 грн на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Однак в подальшому відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданого їй кредиту.
23.07.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №23072025, відповідно до умов якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» приймає належні ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №331163 від 19.02.2025.
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача по вищевказаному кредитному договору.
Оскільки позичальник не виконала у повному обсязі свої зобов`язання добровільно, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не повідомила про причини неявки, відзив не подала.
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.06.2026 справу призначено до судового розгляду по суті на 16.07.2026. Ухвалою суду від 21.07.2026 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, представник позивача не заперечуваа проти такого вирішення справи.
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Судом встановлено, що 19.02.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 331163.
Договір укладено дистанційно в електронному вигляді та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Rf5Y12, що був надісланий відповідачу.
Згідно з п. 1. договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк, для придбання товарів та/або робіт, послуг, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплати продавцю плату (комісію та проценти) від суми позики. 
Згідно з п. 2.1 договору позики сума позики становить 3900 грн, позика надається строком на 30 днів, денна процентна ставка фіксована та становить 1%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою – фіксована та становить 5%. Дата повернення кредиту 07.11.2025. Комісія за надання кредиту становить 29,71% від суми наданого кредиту – 1158,69 грн.
Відповідно до п. 18 кредитного договору у разі невиконання позичальником умов цього договору (неповернення у встановлені умовами договору строки суми позики), у випадку коли сума позики, зазначена в п. 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами позики понад встановлений договором строк позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. У разі невиконання позичальником умов цього договору (неповернення у встановлені умовами договору строки суми позики), у випадку коли сума позики, зазначена в п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами позики понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 
Факт отримання кредитних коштів у сумі 3900 грн підтверджується копією платіжної інструкції №eaeb2313-3e9b-413c-a97d-65aa88e8ebf8 від 19.02.2025. 
Заборгованість за цим договором не погашена та становить 12870 грн, яка складається з: 3900 грн - заборгованість за кредитом, 11,31 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 1158,69 грн – заборгованість за комісією, 7800 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
23.07.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №23072025, відповідно до умов якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» приймає належні ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №331163 від 19.02.2025.
Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак позичальник свої зобов`язання з договорами не виконала та не повернула, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №331163 від 19.02.2025, розрахунками заборгованості; копією договору факторингу № 23072025 від 23.07.2025; актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу; довідкою про ідентифікацію; копією платіжної інструкції №eaeb2313-3e9b-413c-a97d-65aa88e8ebf8 від 19.02.2025 та іншими матеріалами справи.
4. Застосовані норми права.
За змістом ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
5. Оцінка суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу.
Водночас суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафними санкціями слід відмовити.
Відповідно до п. 18 кредитного договору у разі невиконання позичальником умов цього договору (неповернення у встановлені умовами договору строки суми позики), у випадку коли сума позики, зазначена в п. 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами позики понад встановлений договором строк позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. У разі невиконання позичальником умов цього договору (неповернення у встановлені умовами договору строки суми позики), у випадку коли сума позики, зазначена в п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами позики понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Розмір заборгованості за штрафними санкціями становить 7800 грн.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, останній раз - Указом Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану», який затверджений Законом України від 28.04.2026 № 4857-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05 год 30 хв 02 серпня 2026 року на 90 діб.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення заборгованості за неустойкою в загальній сумі 7800 грн задоволенню не підлягають.
Разом з тим, відповідач не звільнений від обов`язку повернути тіло кредиту та відсотки за користування кредитом, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість кредитним договором № 331163 від 19.02.2025 в розмірі 5070 грн, що складається з: 3900 грн - заборгованість за кредитом, 11,31 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 1158,69 грн – заборгованість за комісією.
6. Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, ціна позову 12870 грн, позов задоволено на суму 5070 грн, тобто на 39,4%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1048,98 грн судового збору (2662,40/100х39,4).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 6000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги №43657029/01 від 02.01.2026, акт надання послуг №331163 від 31.03.2026, додаткову угоду №331163 від 31.03.2026 до договору №43657029/01 від 02.01.2026 та детальний опис робіт від 31.03.2026.
Судом встановлено, що 02.01.2026 між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатським бюро «Сергія Пошелюзного» укладено договір про надання правничої допомоги №43657029/01. Предметом вказаного договору є надання юридичних послуг (правової допомоги) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.
Згідно з акт надання послуг №331163 від 31.03.2026, підписаного сторонами, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» прийняло послуги, надані адвокатським бюро «Сергія Пошелюзного», в т.ч. – усна консультація вартість, якої складає 250 грн; письмова консультація вартість, якої складає 500 грн; правовий аналіз справи та надання правових рекомендацій вартість, якої складає 1500 грн; підготовка позовної заяви до боржника про стягнення заборгованості, вартість якої становить 3000 грн; формування додатків до позовної заяви – 750 грн.
Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача, його представником надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 2364 грн.
Керуючись ст. 141, 263-265, 282-284 ЦПК України, ст. 207, 526, 610, 626, 628, 633-634, 638, 1048-1049, 1054-1055 Цивільного кодексу України, суд
ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором № 331163 від 19.02.2025 в розмірі 5070 (п`ять тисяч сімдесят) грн, яка складається з: 3900 грн - заборгованість за кредитом, 11,31 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 1158,69 грн – заборгованість за комісією.
В решті позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» 1048,98 грн судового збору та 2364 грн витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право подати апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи:
позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари Київської області, ЄДРПОУ 43657029);
відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя    Алла ЦІДИК