П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 686/6863/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Павловська А.А. 
Суддя-доповідач: Савицька Н.В. 
09 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Савицької Н.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Томчука А.В. 
за участю:
секретаря судового засідання: Товстун Н.М., 
представника відповідача - Рисюка П.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Департаменту патрульної поліції і просить визнати протиправною і скасувати постанову інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Семенюка В.М. від 22.02.2026 серії ЕНА № 6709156 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень, провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу цього правопорушення в його діях.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2026 позов задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6709156 від 22.02.2026, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Семенюком В.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665,60 грн.
Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції до Сьомого апеляційного адміністративного суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку, неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, зокрема зазначає, що працівниками поліції було належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення, адже з відеозапису з місця події чітко видно, що позивач допустив правопорушення, зокрема здійснив проїзд перехрестя вул. Трудова-Чорновола на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора, а тому спірну постанову складеною відповідно до вимог закону і в межах наданих повноважень.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.
Представник відповідача в судовому засіданні навів аргументи, аналогічні до доводів апеляційної скарги, просив задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати і відмовити у позові.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 22.02.2026 стосовно Михальчука І.В., інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Семенюком В.М., складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6709156, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , 22.02.2026 о 20.42 в м.Хмельницькому по пров.Тракторному, 4 виїхав на перехрестя вул. Трудова - Чорновола на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України, також при перевірці документів не пред`явив документи, зазначені в п. 2.1 а, б, ґ ПДР України, чим порушив вимоги п. 2.4а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП. Вказаною постановою на позивача було накладено штраф в сумі 510 грн. із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Так, на переконання суду, досліджені матеріали справи в їх сукупності не свідчать про наявність беззаперечних доказів вчинення позивачем правопорушення, та, відповідно, доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням всіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
Так суд зазначив, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушень, що ставляться йому у вину, і законності складеної постанови, оскільки з наданих суду відеозаписів з місця події неможливо встановити факт керування саме позивачем автомобілем, зазначеним в оскаржуваній постанові, а також номерного знаку автомобіля марки «Фольксваген Пассат», який перетнув перехрестя вулиць Чорновола Трудова у м.Хмельницький за викладених в оскаржуваній постанові обставин, а відтак неможливо об`єктивно стверджувати наявності всіх ознак складу відповідних правопорушень в діях позивача.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав зупинення поліцейським транспортного засобу.
Пунктом 1 частини 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупинити транспортний засіб в разі порушення водієм вимог ПДР України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
У свою чергу, відповідно до приписів ст. 2 ЗУ «Про національну поліцію», одним із завдань поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку.
У відповідності до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліції» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Визначення правових та соціальних основ дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища здійснює Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
За пунктом 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Відповідно до приписів п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з пп. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Виходячи з аналізу наведених норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Колегією суддів встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП слугувало те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , 22.02.2026 о 20.42 в м.Хмельницькому по пров.Тракторному, 4 виїхав на перехрестя вул. Трудова - Чорновола на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України, також при перевірці документів не пред`явив документи, зазначені в п. 2.1 а, б, ґ ПДР України, чим порушив вимоги п. 2.4а ПДР України
Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
На виконання положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно п. 8.7.2 ПДР України світлофори з вертикальним розташуванням сигналів можуть мати одну або дві додаткові секції з сигналами у вигляді зеленої стрілки (стрілок), що розташовуються на рівні сигналу зеленого кольору.
Пунктом 8.7.3 ПДР України передбачено значення сигналів світлофора:
а) зелений дозволяє рух;
б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.
Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;
в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.
Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;
г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;
д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.
Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;
є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;
ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;
з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).
Таким чином, вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою, навіть якщо основний світлофор горить зеленим.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушень, що ставляться йому у вину, і законності складеної постанови, оскільки з наданих суду відеозаписів з місця події неможливо встановити факт керування саме позивачем автомобілем, зазначеним в оскаржуваній постанові, а також номерного знаку автомобіля марки «Фольксваген Пассат», який перетнув перехрестя вулиць Чорновола Трудова у м.Хмельницький за викладених в оскаржуваній постанові обставин.
У той же час, факт правопорушення вчиненого позивачем підтверджується, наданими відповідачем та дослідженими апеляційним судом, відео з автомобільного відеореєстратора (файл "відео") та відеозаписом з камери відеоспостереження сервісу "Безпечне місто", з яких вбачається, що автомобіль «Volkswagen Passat» здійснив проїзд перехрестя вул. Трудова-Чорновола на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора. Крім того, до матеріалів справи відповідачем також долучено скрін-шот з відеозапису, на якому зафіксовано номерний знак автомобіля «Volkswagen Passat», а саме А18709ОХ.
Натомість позивач заперечує сам факт керування транспортним засобом та вчинення вищезазначеного правопорушення, оскільки він не був зупинений працівниками поліції.
Проте, такі доводи скаржника спростовуються поданими відповідачем до матеріалів справи відеозаписами із службового регістратора та відеозаписом з камери відеоспостереження сервісу "Безпечне місто".
Так, дослідивши вищезгадані відеозаписи, колегія суддів зазначає, що відеозаписами підтверджується, що після того як автомобіль «Volkswagen Passat» здійснив проїзд перехрестя вул.Трудова-Чорновола на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора, поліцейські на службовому автомобілі прослідували за вказаним транспортним засобом та за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору подали сигнал про зупинку. З відео також вбачається, що після зупинки, з передніх лівих дверей вийшла особа чоловічої статі в куртці зеленого кольору.
Під час подальшого спілкування з працівниками поліції позивачем також було здіснено відкриття автомобіля «Volkswagen Passat» ключем, з метою взяття особистої речі з салону автомобіля (шапки), що зафіксовано на відео. Вказана обставина також підтверджує факт доступу позивача до вказаного автомобіля та можливості керування ним.
Також з наданого відеозапису з нагрудного відеореєстратора вбачається, що після зупинки транспортного засобу інспектр підійшов до водія та пояснив суть скоєного правопорушення, у зв`язку з чим озвучив вимогу пред`явити документи, визначені п.2.1 ПДР України
Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, у процесі спілкування поліцейські неодноразово просили водія пред`явити посвідчення водія, проте останній відмовився. В подальшому поліцейським за даними, які містяться в ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено особу водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , яким виявився ОСОБА_1 .
Колегія суддів також зауважує, що, заперечуючи керування транспортним засобом, позивач не вказує, хто в цей час у вказаному місці, за його версією, керував автомобілем в якому він перебував.
Вказане спростовує доводи позивача про відсутність і недоведеність факту здійснення ним керування транспортним засобом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 КУпАП, поліція засобами інформаційно-комунікаційної системи наповнює та підтримує в актуальному стані реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України стосовно осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється поліцією або ТЦК та СП.
Поліція має безперешкодний оперативний (в тому числі автоматизований) доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотримання ЗУ «Про захист персональних даних».
Отже, колегія суддів вважає, що оскільки у інспектора поліції були підстави вважати, що водій порушив правила ПДР, здійснивши проїзд перехрестя вул. Трудова-Чорновола на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора, поліцейський мав права на зупинку позивача, більше того, суд апеляційної інстанції зазначає, що використання поліцейським автоматизованої системи баз даних прямо передбачено Законом, і у відповідача були законні підстави керуватися інформацією з в ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України», у тому числі і задля встановлення особи водія.
Судова колегія враховує і той факт, що відповідачем надано достатні докази в підтвердження факту вчиненого позивачем правопорушення - здійснення проїзду перехрестя вул. Трудова-Чорновола на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора.
Отже, судова колегія вважає, що наявна інформація на відеозаписах з місця події, а також надані відповідачем інші докази, підтверджують висновки інспектора щодо обставин справи, тому є належними та допустимими доказами в розумінні КУпАП, які доводять наявність адміністративного правопорушення.
Окрім того, суд апеляційної інстанції, звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Колегія суддів вважає, що постанова від 22.02.2026 серії ЕНА № 6709156 відповідає всім зазначеним вимогам.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Правовою ж підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку було дотримано.
Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Таким чином, колегія суддів доходить до переконання про відсутність будь-яких порушень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відтак, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама незгода з інкримінованим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
З огляду на висновок по суті апеляційної скарги суд перерозподіляє судові витрати сторін, понесені в суді першої інстанції. Щодо витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, то з огляду на статус учасників справи (позивач - фізична особа, відповідач - суб`єкт владних повноважень) понесені апелянтом витрати не відшкодовуються; водночас понесені позивачем витрати покладаються на нього. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2026 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає згідно з ч.3 ст.272 КАС України.  
Постанова суду складена в повному обсязі 09.07.2026. 

Головуючий	 		Савицька Н.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Томчук А.В.