ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року | м. Чернівці | Справа № 926/476/26

За позовом Керівника Окружної прокуратури міста Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької обласної ради та Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної військової адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група», місто Чернівці

Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа № 4», місто Чернівці

про визнання недійсними додаткових угод та повернення коштів - 19446,85 грн

Суддя Гончарук О.В.
Секретар судового засідання – Медвідчук І.В.

Представники сторін:
від позивача 1 – не з`явився;
від позивача 2 – Дребот О.І;
від відповідача 1 – не з`явилася;
від відповідача 2 – Фролова А.І, Заремба Л.Д;
У судовому засіданні брав участь прокурор Годлевська О.М.

Обставини справи: Керівник Окружної прокуратури міста Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької обласної ради та Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної військової адміністрації звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» та Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа № 4» про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 09.09.2022, № 2 від 12.09.2022 та № 3 від 26.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 31 від 17.08.2022 та повернення безпідставно сплачених коштів у сумі 19446,85 грн.
Окружна прокуратура міста Чернівці зазначає, що захищаючи інтереси держави в сфері державних закупівель, виявила порушення законодавства про публічні закупівлі під час постачання електричної енергії для потреб Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа № 4».
За результатами відкритих торгів (UA-2022-07-14-006846-а) укладено договір № 31 від 17.08.2022 між школою та ТОВ «Національна енергетична група» на постачання 27450 кВт/год електричної енергії за ціною 3,449981 грн за 1 кВт/год (загальна сума 94702 грн). У ході виконання договору сторони уклали три додаткові угоди, якими ціну за одиницю товару збільшено на 30,73% (до 4,51027 грн за 1 кВт/год), а обсяг закупівлі зменшено до 21813,206 кВт/год без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання цін на ринку, що суперечить ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. 632 ЦК України та умовам договору.
Внаслідок цього безпідставно сплачено 19446,85 грн (розрахунок: 4,3414984482 грн 3,449981 грн = 0,8915174482 грн Ч 21813,206 кВт/год). Позивач вимагає визнати додаткові угоди недійсними та стягнути вказану суму з ТОВ «Національна енергетична група» на користь школи з подальшим перерахуванням до обласного бюджету.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.03.2026.
23.02.2026 від представника позивача 1 через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі позивача 1 (вх. №837), де також зазначено, що позовні вимоги на переконання позивача 1 є законними.
23.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №845), у якому останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та зазначає, що спірні додаткові угоди укладалися за результатами перемовин за даними «оператора ринку» в межах 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку. Крім того, вважає, що підставою укладення спірних угод є коливання ціни на ринках електроенергії.
25.02.2026 від представника відповідача 1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №885), у якому зазначено, що договір між відповідачами на постачання електричної енергії є господарським договором, а у відносинах щодо розрахунків відповідач 2 виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона зобов`язальних правовідносин. Повідомляє, що обмеження строками (періодичністю) внесення змін до спірного договору відсутні, при цьому істотні зміни договору можуть змінюватися у разі збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку із умовою, що ця зміна не призведе до збільшення суми договору про закупівлю. Вважає, що відповідачами правомірно укладені додаткові угоди, а у задоволенні позову необхідно відмовити.
У підготовчому засіданні 05.03.2026 оголошено перерву до 18.03.2026.
Підготовче засідання призначене на 18.03.2026 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Гончарука О.В. у відрядженні про що сторони були повідомлені, шляхом отримання повідомлення про неможливість проведення судового засідання.
Ухвалою суду від 25.03.2026 підготовче засідання у справі 926/476/26 призначено на 08.04.2026 о 10:30.
Підготовче засідання призначене на 08.04.2026 не відбулось, у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності судді Гончарука О.В., про що сторони були повідомлені, шляхом отримання повідомлення про неможливість проведення судового засідання, підготовче засідання у справі 926/476/26 слід призначити на 12.05.2026 о 10:30.
Ухвалою суду від 16.04.2026 призначено підготовче засідання на 12.05.2026.
06.05.2026 від представника відповідача 1 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №1837).
Ухвалою суду від 12.05.2026 відкладено підготовче засідання на 16.06.2026.
20.05.2026 від представника Чернівецької обласної прокуратури через систему «Електронний суд» надійшла заява, що за своїм змістом є відповіддю на відзив (вх. №2366), у яких останній вважає, що у Чернівецької обласної прокуратури наявні повноваження на представництво позивачів у справі, оскільки їх бездіяльність та неналежне здійснення інтересів держави, як органів уповноважених державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах є виключною підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Зазначає, що рішенням №6-р(ІІ)/2025 від 03.12.2025 окремі приписи статті 23 Закону України «Про прокуратуру» втрачають чинність з 01.01.2027 та це рішення не стосується правовідносин, що виникли під час чинності цих приписів. Вважає, що умовами спірного договору та нормами чинного законодавства не передбачено право постачальника на зміну ціни.
22.05.2026 від представника відповідача 1 через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №2400), у яких останній зазначає, про те, що представництво прокурором інтересів держави у порядку ст. 23 Закону України про прокуратуру» є неконституційним. Зазначає, що на переконання останнього позивачем на надано доказів того, що відповідач -1 передав споживачу меншу кількість електричної енергії чи сплату відповідачем 2 вартості електричної енергії, яка йому не поставлена. Зазначає, що на виконання п. 3.2.4. правил роздрібного ринку електричної енергії сторони погодили додаткові угоди, у зв`язку з чим договір слід вважати зміненим на умовах запропонованих постачальником.
15.06.2026 від представника відповідача 1 через систему "Електронний суд" надійшла заява про зупинення провадження у справі №926/476/26 до прийняття рішення Конституційним Судом України у справі №3-78/2026(178/26) (вх. №2476), у якій останній, вважає, що від рішення Конституційного суду України, де визначається питання відповідності Конституції України статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», якою встановлено обмеження щодо максимального збільшення ціни за одиницю товару після укладення договору на рівні 10% залежить вирішення справи №926/476/26, у зв`язку з чим суд об`єктивно не може вирішити справу до вирішення іншої справи.
16.06.2026 від представника Чернівецької обласної прокуратури через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на клопотання представника відповідача 1 про зупинення провадження у справі (вх. №2867), у яких зазначає, що провадження у справі №3-78/2026(178/26) не встановлює фактичних обставин справи №926/476/26, не стосується оцінки доказів цієї справи, не вирішує прав та обов`язків спірних правовідносин та не впливає на вирішення справи судом, у зв`язку з чим вважає, що господарський суд не позбавлений можливості дослідити докази, встановити обставини справи, дати їм правову оцінку та винести рішення у справі. Зазначає, що рішення прийняті Конституційним судом України втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність, а не раніше дня його ухвалення.
Ухвалою суду від 16.06.2026 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» про зупинення провадження у справі №926/476/26 до прийняття рішення Конституційним Судом України у справі №3-78/2026(178/26) (вх. №2476 від 15.06.2026). Закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.07.2026.
02.07.2026 від відповідача 1 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі (вх. №3193), у яких останній просить керуватися оновленою редакцією норми пункту 2 частини 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» оскільки на момент укладення договору відповідачем було застосовано таке розуміння вказаної норми , а саме щодо можливості неодноразового збільшення ціни до 10% пропорційно збільшенню ціни на ринку.
09.07.2026 від представника Чернівецької обласної прокуратури через систему "Електронний суд" надійшли пояснення (вх. №3295), у яких останній зазначає, що додаткова угода №1 від 09.09.2022 з 01.03.2021, якою збільшено ціну за 1 кВт/год з 3,449981 грн до 3,794631 грн, або на 9,9 % та, відповідно, зменшено обсяг закупівлі до 24956,84 тис.кВт/год є такою, що підлягає визнанню недійсною на переконання прокурора з підстав необґрунтованого та без документального підтвердження ціни предмету закупівлі на час укладення договору та її коливання на ринку у період дії договору до дати укладення додаткової угоди. Оскільки, підставою для укладення додаткової угоди № 1 стали роздруківки з сайту ДП «Оператор ринку» за 20.08.2022 із середньозваженою ціною електричної енергії, яка становила 2724,83 грн/МВт.год, за 24.08.2022 – 2998,39 грн/МВт.год та за 31.08.2022 – 3330,91 грн/МВт.год. На переконання прокурора зазначені роздруківки не охоплюють всього періоду між датою укладання додаткової угоди про зміну ціни та датою основного договору.
Ухвалою суду від 09.07.2026 відкладено розгляд справи на 23.07.2026.
09.07.2026 від представника відповідача 1 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №3304), у яких останній просить долучити до матеріалів справи роздруківки із сайту ДП «Оператор ринку» та ТОВ «УЕБ».
21.07.2026 від представника Чернівецької обласної прокуратури через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів (вх. №3501), у яких останній зазначає, що відповідачем пропущено встановлений Господарським процесуальним кодексом та ухвалою суду строк на долучення доказів. Зазначає, що судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, що на переконання прокурора виключає можливість долучення нових доказів до матеріалів справи.
У судове засідання 23.07.2026 представник позивача 1 не з`явився. Разом з цим, останній 23.02.2026 звертався із заявою про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов (вх. №837), що не перешкоджає розгляду справи без його участі, оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.
Присутній у судовому засіданні 23.07.2026 представник відповідача 1 просить задовольнити клопотання про долучення доказів, а саме роздруківки із сайту ДП «Оператор ринку» та ТОВ «УЕБ» (вх. №3304).
Присутній у судовому засіданні прокурор просить відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача 1 про долучення доказів, оскільки останнім пропущено встановлений Господарським процесуальним кодексом строк для подання доказів та вважає, що представником відповідача не наведено виняткових обставин, у зв`язку з чим такі докази не долучалися раніше. Присутній у судовому засіданні представник позивача заперечує щодо задоволення клопотання представника відповідача 1 про долучення доказів.
Присутні у судовому засіданні представники відповідача 2 не заперечують щодо долучення доказів до матеріалів справи.
Відповідно до частини 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно з частиною 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відтак, суд вирішив залишити клопотання відповідача 1 про долучення доказів, а саме роздруківки із сайту ДП «Оператор ринку» та ТОВ «УЕБ» (вх. №3304) без розгляду.
Присутній у судовому засіданні прокурор просить задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві (вх. №476 від 05.02.2026), зазначає, що між споживачем та постачальником укладені спірні додаткові угоди щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% у із одночасним фактичним зменшенням обсягу закупленої електичної енергії, що відбулися без належного документального підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії, у зв`язку з чим на переконання останнього порушено ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі.
Присутній у судовому засіданні представник позивача просить задовольнити позов та вважає, що укладення спірних додаткових угод призвело до збільшення ціни більше ніж на встановлені Законом України «Про публічні закупівлі» та договорі 10%.
Присутній у судовому засіданні представник відповідача 1 заперечує щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву (вх. №885 від 25.02.2026), вважає, що законодавством не обмежено періодичність внесення змін до договору про закупівлю електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару. Зазначає, що при цьому зберігається обмеження щодо можливості збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови що ця зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю». Разом з цим, зазначає, що зі сторони споживача до постачальника претензій щодо ціни товару чи обсягів поставки не надходило, у зв`язку з чим на переконання останнього, що відсутні підстави для повернення сплачених коштів.
Присутній у судовому засіданні представник відповідача 2 заперечує щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву (вх. №845 від 23.02.2026), оскільки вважає, що спірні додаткові угоди укладалися в результаті проведення перемовин та аналізу інформації на підставі даних ДП «Оператор ринку» в межах 10% та пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.
У судовому засіданні 23.07.2026 суд судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 31.07.2026.
Заслухавши прокурора, представника позивача 1, представника відповідача 1 та відповідача 2 дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
За змістом ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Відповідно до ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави; 2) необхідність їх захисту; 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Таким чином підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді виникають за умови дотримання порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", а також за наявності обставин, про які зазначається вище, зокрема, доведення існування обставин порушення інтересів держави.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 та від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначається, що прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Прокурором заявлено позов у цій справі в інтересах держави в особі Чернівецької обласної ради та Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної військової адміністрації про визнання недійсними додаткових угод №1 від 09.09.2022, №2 від 12.09.2022, №3 від 26.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 17.08.2022, укладених між Комунальним закладом «Чернівецька спеціалізлована шкода №4» (споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальником).
Позов обґрунтовано тим, що відповідачами за відсутності об`єктивних та законних підстав було укладено спірні додаткові угоди, якими безпідставно та непропорційно підвищено вартість електричної енергії понад максимальний ліміт, визначений статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Комунальний заклад «Чернівецька спеціальна школа №4» утримується за рахунок коштів обласного бюджету (п. 1.1, п. 1.7 Статуту КЗ «Чернівецька спеціальна школа № 4», затвердженого розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 29.09.2021 №374). Фінансування та оплата платіжних доручень за договором здійснювались за рахунок коштів обласного бюджету.
Відповідно до ст. 140 Конституції України органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (ст. 142 Конституції України). 
Статтею 143 Конституції України передбачено, що обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції. 
Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. 
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. 
Частиною 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. 
Частиною 2 статті 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до частин 4, 5 цієї ж статті самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону. 
Частиною 1 статті 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. 
Згідно з п.1.1 Статуту Комунальний заклад «Чернівецька спеціальна школа № 4» (нова редакція), затвердженого розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 29.09.2021 № 374, Школа є неприбутковим закладом освіти, заснованим на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. Засновником школи є Чернівецька обласна рада, власником майна – територіальна громада сіл, селищ, міст Чернівецької області.
Згідно з п. 1.4 Статуту Школа є юридичною особою, діє на умовах бюджетного фінансування, має самостійний баланс, рахунки в Головному управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, гербову печатку, штамп, бланк зі своєю назвою, ідентифікаційний код, та не має на меті прибутку.
Засновник або уповноважений ним орган здійснює фінансування закладу освіти, його матеріально-технічне забезпечення тощо (п. 1.7 Статуту).
Виходячи з аналізу наведених вище норм, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами, отже Чернівецька обласна рада є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.
Відтак, звернення керівника Окружної прокуратури міста Чернівці з позовною заявою в інтересах держави в особі Чернівецької обласної ради, Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної державної (військової) адміністрації є підтвердженим.
Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями частини 1 статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Згідно з часини 1 статті 41 вказаного Закону, договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
За результатами проведеної переговорної процедури, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України Про публічні закупівлі, між Комунальним закладом «Чернівецька спеціалізована школа №4» (споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальником) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №31 від 17.08.2022 (далі – договір про постачання).
Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 договору про постачання цей договір про постачання електричної енергії споживачу Код ДК 021:2015:09310000-5 «Електрична енергія» є договором, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі – споживач) постачальником електричної енергії (далі – постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Згідно з пунктом 1.2 розділу 1 договору про постачання умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі – ПРРЕЕ) та Закону України «Про публічні закупівлі».
Пунктом 2.1 розділу 2 договору про постачання визначено, що назва предмету закупівлі: Код ДК 021:2015:09310000-5 «Електрична енергія».
Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 договору про постачання за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі на умовах цього договору.
Згідно з пунктом 2.3 розділу 2 договору про постачання обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладених в установленому порядку з оператором системи розподілу договорів про постачання послуг з розділу електричної енергії на підставі яких споживач набуває право отримати послугу з розподілу електричної енергії.
Пунктом 2.4 розділу 2 договору про постачання визначено, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від потреб і реального фінансування видатків споживача.
Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 договору про постачання початком постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.
Згідно з пунктом 3.2 розділу 3 договору про постачання місце поставки товару зазначено в заяві приєднання додаток 1 до договору («Персоніфіковані дані Споживача»).
Пунктом 3.4 розділу 3 договору визначено, що постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
Відповідно до пункту 3.5 розділу 3 договору про постачання споживач має право на коригування договірної величини постачання електричної енергії в розрахунковому місяці в межах очікуваного загального обсягу споживання електричної енергії.
Згідно з пунктом 5.1 розділу 5 договору про постачання загальна вартість договору становить 94702,00 грн (дев`яносто чотири тисячі сімсот дві грн 00 коп.) у т. ч. ПДВ 15783,67 грн.
Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначають відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
Згідно з пунктом 5.2 розділу 5 договору про постачання спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника.
Пунктом 5.4 розділу 5 договору про постачання визначено, що зміна ціни за одиницю товару (електричної енергії) може відбуватися відповідно до умов ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Відповідно до пункту 5.5 розділу 5 договору про постачання інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше, ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.
Згідно з пунктом 5.6 розділу 5 договору про постачання ціна електричної енергії має зазначатися постачальником в актах про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в актах, повинні відображати ціни, обчислені на базі різних диференційованих цін.
Пунктом 5.7 розділу 5 договору про постачання визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Відповідно до пункту 5.8 розділу 5 договору про постачання обсяг споживання товару по кожному об`єкту споживання споживача визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем здійснюється відповідно до вимог кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №311 та інших нормативно-правових актів України.
Пунктом 5.9 розділу 5 договору про постачання визначено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника в одному з уповноважених банків за фактично відпущену електричну енергію.
Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.
Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Відповідно до пункту 13.1 розділу 13 договору про постачання цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків – до їх повного виконання.
Згідно з пунктом 13.6 розділу 13 договору про постачання відповідно до ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім визначених випадків:
1. Зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2. Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
3. Покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
4. Продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
5. Погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.
6. Зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування;
7. Зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових коригувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8. Зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті , а саме – дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.
Пунктом 13.7 розділу 13 договору про постачання визначено, що у випадку зміни чинного законодавства України, зокрема нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини, що виникають з приводу постачання електричної енергії, застосовуються положення цих нормативно-правових актів, які мають перевагу перед положенням договору. У випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чинним цивільним законодавством.
17.08.2022 Комунальним закладом «Черніецька спеціалізована школа» споживачем підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу – додаток №1.
Також, між Комунальним закладом «Черінвецька спеціалізована школа №4» (споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальником) підписано комерційну пропозицію – додаток 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу.
Пунктом 1 комерційної пропозиції визначено, що ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): ціна 1 кВт/год на момент укладення договору складає 3,449981 грн з ПДВ та включає в себе вартість закупівлі електричної енергії постачальником на всіх сегментах оптового ринку, тариф на послуги передачі та інші витрати постачальника.
У випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, постачальник має право письмово звернутися до споживача з відповідною пропозицією, при цьому така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в межах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої (довідки) висновку, виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, органами державної статистики, ДП «Держзовнішінформ», біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно із ч. 6 ст. 67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 №3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії», сторони також можуть використовувати інформацію з веб-сайту ДП «Оператор ринку» (https:/www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.
Водночас, перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку та перелік підтверджуючих документів не є вичерпним.
Пунктом 3 комерційної пропозиції (додатку 2) визначено, що обсяг постачання електричної енергії споживачу на вересень-грудень 2022 року становить 27,450 (тис кВт.год).
Відповідно до пункту 8 комерційної пропозиції (додатку 2) цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2022 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.
06.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальник) звернулося до Комунального закладу «Черінвецька спеціалізована школа №4» (споживача) із пропозицією про внесення змін до договору №НЕГ-216/22, обґрунтоване збільшенням ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку. Для підтвердження коливання ціни на ринку постачальник використовує інформацію про коливання ціни з офіційного веб ресурсу ДП «Оператор ринку», та додає деталізовану інформацію щодо проведення розрахунку на РДН станом на 20.08.2022, 24.08.2022, 31.08.2022.
09.09.2022 між Комунальним закладом «Черінвецька спеціалізована школа №4» (споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальником) підписано додаткову угоду №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 17.08.2022 (далі – додаткова угода №1).
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №1 керуючись статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та враховуючи коливання ціни на ринку, сторони дійшли згоди, що ціна електричної енергії що постачається по договору з 01.09.2022 складає – 3,794631 грн з ПДВ за 1 кВт/год.
Згідно з пунктом 2 додаткової угоди №1 з урахуванням пункту 1 цієї додаткової угоди та обсягу, який спожитий до моменту її укладення, обсяг постачання по договору складає 24956,84 кВт/год.
Пунктом 3 додаткової угоди №1 визначено, що решту умов договору залишаються незмінними.
Відповідно до пункту 4 додаткової угоди №1, ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Сторони дійшли згоди, що зобов`язання сторін по цій додатковій угоді виникають з 01.09.2022.
Судом встановлено, що додатковою угодою №1 від 09.09.2022 збільшено ціну за одиницю товару з 3,449981 грн з ПДВ (згідно з комерційною пропозицією до договору) до 3,794631 з ПДВ (згідно з додатковою угодою №1) за 1 кВт год, тобто на 9,99%.
Також судом встановлено, що у комерційній пропозиції до договору обсяг споживання становить 27,450 (тис кВт.год), а додатковою угодою №1 обсяг постачання зменшився до 24956,84 кВт/год, тобто на 2493,16 кВт/год або 9,08%, загальну суму договору не змінено.
Відтак, інформація про коливання ціни з офіційного веб ресурсу ДП «Оператор ринку», щодо проведення розрахунку на РДН станом на 20.08.2022, 24.08.2022, 31.08.2022 не містить інформації щодо коливання ціни у період між укладенням договору 17.08.2022 та додатковою угодою №1 від 09.09.2022, адже містить відомості щодо коливання ціни станом на конкретні дати, а саме: 20.08.2022, 24.08.2022, 31.08.2022.
10.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальник) звернулося до Комунального закладу «Черінвецька спеціалізована школа №4» (споживача) із пропозицією про внесення змін до договору №НЕГ-216/22, обґрунтоване збільшенням ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку. Для підтвердження коливання ціни на ринку постачальник використовує інформацію про коливання ціни з офіційного веб ресурсу ДП «Оператор ринку», та додає деталізовану інформацію щодо проведення розрахунку на РДН станом на 20.08.2022, 24.08.2022, 31.08.2022.
12.09.2022 між Комунальним закладом «Черінвецька спеціалізована школа №4» (споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальником) підписано додаткову угоду №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 17.08.2022 (далі – додаткова угода №2).
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №2 керуючись статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та враховуючи коливання ціни на ринку, сторони дійшли згоди, що ціна електричної енергії що постачається по договору з 01.09.2022 складає – 4,17 грн з ПДВ за 1 кВт/год.
Згідно з пунктом 2 додаткової угоди №2 з урахуванням пункту 1 цієї додаткової угоди та обсягу, який спожитий до моменту її укладення, обсяг постачання по договору складає 22710,312 кВт/год.
Пунктом 3 додаткової угоди №2 визначено, що решту умов договору залишаються незмінними.
Відповідно до пункту 4 додаткової угоди №2, ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Сторони дійшли згоди, що зобов`язання сторін по цій додатковій угоді виникають з 10.09.2022.
Судом встановлено, що додатковою угодою №2 від 12.09.2026 збільшено ціну за одиницю товару з 3,449981 грн з ПДВ (згідно з комерційною пропозицією до договору) до 4,17 грн з ПДВ (згідно з додатковою угодою №2) за 1 кВт год, тобто на 20,87%%, та порівняно з 3,794631 грн з ПДВ (згідно з додатковою угодою №1) до 4,17 грн з ПДВ, тобто на 9,89%.
Також судом встановлено, що у комерційній пропозиції до договору обсяг споживання становить 27,450 (тис кВт.год), а додатковою угодою №1 обсяг постачання зменшився до 22710,312 кВт/год, тобто на 4739,68 кВт/год або 17,27%, загальну суму договору не змінено.
Відтак, інформація про коливання ціни з офіційного веб ресурсу ДП «Оператор ринку», щодо проведення розрахунку на РДН станом на 20.08.2022, 24.08.2022, 31.08.2022 не містить інформації щодо коливання ціни у період між укладенням договору 17.08.2022 та додатковою угодою №2 від 12.09.2022 та у період між укладенням додаткової угоди №1 від 09.09.2022 до укладення додаткової угоди №2 від 12.09.2022, адже містить відомості щодо коливання ціни станом на конкретні дати, а саме: 20.08.2022, 24.08.2022, 31.08.2022.
20.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальник) звернулося до Комунального закладу «Черінвецька спеціалізована школа №4» (споживача) із пропозицією про внесення змін до договору №НЕГ-216/22, обґрунтоване збільшенням ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку. Для підтвердження коливання ціни на ринку постачальник використовує інформацію про коливання ціни з офіційного веб ресурсу ДП «Оператор ринку», та додає деталізовану інформацію щодо проведення розрахунку на РДН станом на 31.08.2022, 12.09.2022. 
26.09.2022 між Комунальним закладом «Чернівецька спеціалізована школа №4» (споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (постачальником) підписано додаткову угоду №3 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 17.08.2022 (далі – додаткова угода №2).
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №3 керуючись статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та враховуючи коливання ціни на ринку, сторони дійшли згоди, що ціна електричної енергії що постачається по договору з 01.09.2022 складає – 4,51027 грн з ПДВ за 1 кВт/год.
Згідно з пунктом 2 додаткової угоди №3 з урахуванням пункту 1 цієї додаткової угоди та обсягу, який спожитий до моменту її укладення, обсяг постачання по договору складає 20996,969 кВт/год.
Пунктом 3 додаткової угоди №1 визначено, що решту умов договору залишаються незмінними.
Відповідно до пункту 4 додаткової угоди №2, ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Сторони дійшли згоди, що зобов`язання сторін по цій додатковій угоді виникають з 20.09.2022.
Судом встановлено, що додатковою угодою №3 від 26.09.2022 збільшено ціну за одиницю товару з 3,449981 грн з ПДВ (згідно з комерційною пропозицією до договору) до 4,51027 грн з ПДВ (згідно з додатковою угодою №3) за 1 кВт год, тобто на 30,73%, та порівняно з 4,17 грн з ПДВ (згідно з додатковою угодою №2) до 4,51 грн з ПДВ, тобто на 8,15%.
Також судом встановлено, що у комерційній пропозиції до договору обсяг споживання становить 27,450 (тис кВт.год), а додатковою угодою №3 обсяг постачання зменшився до 20996,969 кВт/год, тобто на 6453,031 кВт/год або 23,50%, загальну суму договору не змінено.
Відтак, інформація про коливання ціни з офіційного веб ресурсу ДП «Оператор ринку», щодо проведення розрахунку на РДН станом на 31.08.2022, 12.09.2022 не містить інформації щодо коливання ціни у період між укладенням договору 17.08.2022 та додатковою угодою №3 від 26.09.2022 та у період між укладенням додаткової угоди №2 від 12.09.2022 до укладення додаткової угоди №3 від 26.09.2022, адже містить відомості щодо коливання ціни станом на конкретні дати, а саме: 31.08.2022, 12.09.2022. 
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Стаття 204 Цивільного кодексу України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Статтею 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (ч.ч. 4, 5 ст. 656 Цивільного кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі».
Пунктом 6 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Частиною 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. 
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії; 
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
З аналізу зазначених положень Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (ст. 651) та Господарського кодексу України (ст. 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Якщо спеціальною нормою права (ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі») заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом закону, означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 916/1491/17.
Згідно роз`яснень Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №3304-04_69987-06 від 24.11.2020 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю визначено, що згідно з ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Таким чином, сторони у випадку коливання ціни на ринку наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше ніж на 10% від ціни за одиницю товару. Однак, у випадку коливання цін, тобто з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Відтак, беручи участь у процедурі публічних закупівель, підприємство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.
Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Тобто, відповідні документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
При цьому коливання ціни на ринку повинно відбуватись саме після підписання договору.
Для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.
Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №907/788/18.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.09.2024 у справі №920/19/24, якою остаточно сформульовано підхід до застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно з яким передбачене цією нормою збільшення ціни за одиницю товару не може здійснюватися шляхом послідовного укладення декількох додаткових угод із перевищенням встановленого законом 10% обмеження, а кожна така зміна повинна бути обґрунтована належними та допустимими доказами коливання ціни товару на ринку.
За наявними в матеріалах справи документами, суд встановив, що додаткові угоди: №1 від 09.09.2022, №2 від 12.09.2022, №3 від 26.09.2022 укладені на підставі даних ДП «Оператор ринку» на конкретні дати, а саме: 20.08.2022, 24.08.2022, 31.08.2022, 12.09.2026, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (відповідачем 1) Комунальному закладу «Черінвецька спеціалізована шкода №4» (відповідачу 2) та останнім Чернівецькій окружній прокуратурі, яким долучено до позову, вказане також підтаерджено відповідачем 2 та прокурором у судовому засіданні з розгляду справи по суті. Відтак, під час укладення спірних додаткових угод сторонами не враховувалося коливання цін на ринку за період між датою укладення договору та датою укладення спірних додаткових угод.
Отже, дані ДП «Оператор ринку» не є належним доказом внесення змін до договору, оскільки не містять динаміку ціни на електроенергію аналіз вартості ціни електроенергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електроенергії на ринку.
Вказане також узгоджується із висновком Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №911/2586/24 від 04.06.2026 відповідно до якої «Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що збільшення ціни на товар внаслідок підписання оспорюваних додаткових угод відбулося без належного обґрунтування та належних доказів коливання цін на товар та призвело до збільшення загальної ціни договору, тому таке збільшення є порушенням ст. 5, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а відтак, є підставою для визнання недійсним договору в частині укладення додаткових угод, на підставі положень статей 203, 215 ЦК України».
Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначив, що постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (п. 134).
Відповідно Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №927/189/22 суд дійшов висновку про те, що "законодавство хоч і не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін. Верховний Суд звертає увагу, що передбачена ч.5 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі» можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Тому документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та / або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним" (п.87).
Враховуючи викладене, зокрема відсутність в матеріалах справи належних доказів збільшення ціни за одиницю товару, суд висновує, що не було законних підстав для укладення додаткових угод №1 від 09.09.2022, №2 від 12.09.2022, №3 від 26.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 17.08.2022, а сторонами на момент вчинення цих правочинів не дотримано вимог Закону України «Про публічні закупівлі».
Розглядаючи позовну вимогу про стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 19446,85 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, у випадку, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Таким чином, сукупний розмір надмірно сплачених коштів за додатковими угодами: №1 від 09.09.2022, №2 від 12.09.2022, №3 від 26.09.2022 складає 19446,85 грн.
Згідно із статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов Керівника Черінвецької окружної прокуратури міста Черінвці в особі Чернівецької обласної ради та Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної військової адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» та Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа № 4» про визнання недійсними додаткових угод та повернення коштів у сумі 19446,85 грн – підлягає задоволенню.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі N 910/13407/17.
Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, в частині задоволення майнової вимоги судовий збір покладається на відповідача 1, в частині задоволення немайнових вимог (визнання недійсними додаткових угод) судовий збір слід покласти на обидві сторони правочину на відповідача-1 та відповідача 2, які уклали оспорювані угоди з порушенням вимог законодавства, оскільки спір безпідставно доведено до розгляду судом у результаті їхніх обопільних неправомірних дій.
З позовної заяви вбачається, що при зверненні з позовом Чернівецька обласна прокуратура сплатила судовий збір в сумі 7987,20 грн за три немайнових вимоги та одну майнову вимогу 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №78 від 28.01.2026 року.
Враховуючи вищевикладене, в частині задоволення майнової вимоги судовий збір покладається на відповідача 1, а в частині задоволення немайнових вимог (визнання недійсними додаткових угод) судовий збір слід покласти на обидві сторони правочину на відповідача 1 та відповідача 2, які уклали оспорювані угоди з порушенням вимог законодавства, оскільки спір безпідставно доведено до розгляду судом у результаті їхніх неправомірних дій.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України суд,–

ВИРІШИВ:

1. Позов Керівника Окружної прокуратури міста Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької обласної ради та Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної військової адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група», Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа № 4» про визнання недійсними додаткових угод та повернення коштів у сумі 19446,85 грн – задовольнити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 09.09.2022 до договору про постачання електричної енергії №31 від 27.08.2022 укладену між Комунальним закладом «Чернівецька спеціалізована шкода №4» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група».
3. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 12.09.2022 до договору про постачання електричної енергії №31 від 27.08.2022 укладену між Комунальним закладом «Чернівецька спеціалізована шкода №4» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група».
4. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 26.09.2022 до договору про постачання електричної енергії №31 від 27.08.2022 укладену між Комунальним закладом «Чернівецька спеціалізована шкода №4» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група».
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (58005, м. Чернівці, вул. Ясська, 13, код 42828866) на користь Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа № 4» (58023, м. Чернівці, вул. Січових Стрільців, 3-А, код 14271820) з подальшим перерахуванням до обласного бюджету Чернівецької області безпідставно сплачені кошти в сумі 19446,85 грн. 
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (58005, м. Чернівці, вул. Ясська, 13, код 42828866) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21-А, код 02910120) судовий збір у сумі 6656, 00 грн.
7. Стягнути з Комунального закладу «Чернівецька спеціалізована шкода №4» (58023, м. Чернівці, вул. Січових Стрільців, 3-А, код 14271820) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21-А, код 02910120) судовий збір у сумі 3993,60 грн.
8. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.
Повне судове рішення складено 31.07.2026.

Суддя О.В. Гончарук