ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2026 року | м. Ужгород | № 260/3966/26

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Тригубенко Юрій Павлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , у якому просить суд: 
1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, а саме: ОСОБА_1 за період із 21.11.2024 р. по 24.11.2024 р., з 26.11.2024 р. по 07.04.2025 р., з 09.04.2025 р. по 13.04.2025 р., з 03.05.2025 р. по 08.05.2025 р., з 15.06.2025 р. по 28.09.2025 р., з 01.11.2025 р. по 31.03.2026 р.,з 20.04.2026 р. по 30.04.2026 р. із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі його у таких діях та заходах.
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити дії щодо нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: ОСОБА_1 за період із 21.11.2024 р. по 24.11.2024 р., з 26.11.2024 р. по 07.04.2025 р., з 09.04.2025 р. по 13.04.2025 р., з 03.05.2025 р. по 08.05.2025 р., з 15.06.2025 р. по 28.09.2025 р., з 01.11.2025 р. по 31.03.2026 р., з 20.04.2026 р. по 30.04.2026 р., із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі позивача у таких діях та заходах, із урахуванням раніше вже проведених виплат за цей період.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходить військову службу на посаді командира відділення – начальника радіостанції військової частини НОМЕР_2 та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Однак всупереч постанові Кабінету Міністрів України №168 від 19.07.2022 додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. у спірний період не отримував. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують його права, які підлягають захисту в судовому порядку.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 червня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року витребувано від військової частини НОМЕР_2 належним чином завірені відомості щодо періоду проходження позивачем, ОСОБА_1 , військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , карток особового рахунку військовослужбовця за спірний період, відомостей щодо участі позивача у бойових діях у спірний період, зокрема: бойових наказів, журналів бойових дій та рапортів командування, а також відомості щодо функцій та завдань, які він виконував у складі військової частини НОМЕР_2 у спірний період.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2026 року, за клопотанням відповідача, продовжено процесуальний строк для надання витребуваних судом доказів. Витребувані докази подано у строк, наданий судом.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у частині нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн., посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та нормативні акти Міністерства оборони України, що регулюють порядок підтвердження права військовослужбовців на отримання такої виплати. Відповідач зазначив, що підвищена додаткова винагорода виплачується виключно військовослужбовцям, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони у визначених районах ведення бойових дій, а така участь має бути належним чином документально підтверджена.
Відповідач навів положення Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, відповідно до якого безпосередня участь у бойових діях підтверджується бойовими наказами, журналами бойових дій, бойовими донесеннями, рапортами командирів та іншими визначеними документами. На думку відповідача, саме ці документи є належною підставою для видання наказу командира про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі. При цьому відповідач наголосив, що довідка про участь у заходах із забезпечення оборони України не є самостійним документом, який підтверджує безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях для цілей виплати винагороди у розмірі 100 000 грн.
Крім того, відповідач звернув увагу, що надані позивачем довідки містять інформацію про його участь у заходах із забезпечення оборони держави на території Глухівської міської територіальної громади та Шалигинської селищної територіальної громади Сумської області, однак не підтверджують безпосередньої участі у бойових діях. Також відповідач зазначив, що в матеріалах справи відсутні накази про виплату позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі, а також документи, передбачені дорученням Міністерства оборони України, які б підтверджували виконання ним бойових завдань. Відповідач підкреслив, що позивач не конкретизував, які саме бойові завдання чи заходи ним виконувалися протягом спірного періоду, а сам факт перебування у районі ведення бойових дій не є достатньою підставою для нарахування спірної винагороди.
З огляду на відсутність належних доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях та документів, які є підставою для видання відповідного наказу, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Позивач, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_4 на посаді командира відділення – начальника радіостанції військової частини НОМЕР_2 .
У період з листопада 2024 року по квітень 2026 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в зоні бойових дій у Донецькій області, Краматорському районі, Костянтинівській міській громаді; Луганській області, Сіверськодонецькому районі, Гірської міської громади; Сумській області, Шосткинському районі, Ямпільської селищної громади; Донецькій області, Слов`янському районі, Слов`янської міської громади; Донецькій області, Бахмутському районі, Часовоярській міській громаді; Сумській області, Шосткинському районі, Шалигинській селищній громаді; Сумській області, Шосткиньскому районі, Глухівській міській громаді. Підставою для видачі довідки стали журнали бойових дій військової частини НОМЕР_4 та військової частини НОМЕР_2 .
У період з листопада 2024 року по квітень 2026 року позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. замість 100 000 грн., передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за безпосередню участь у бойових діях.
Представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_2 із адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію та документи щодо проходження служби й участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації протягом періоду з листопада 2024 року по квітень 2026 року. Зокрема, запитувались довідки про безпосередню участь військовослужбовця у відповідних заходах у складі військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_2 , інформація про бойові накази і розпорядження, на підставі яких він залучався до виконання бойових завдань, а також витяги з журналів бойових дій та інші документи, що підтверджують його участь у бойових діях і заходах з національної безпеки та оборони. Крім того, представник позивача просив надати належним чином засвідчені копії рапортів, наказів та фінансових документів щодо нарахування, донарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у тому числі винагороди у розмірі до 100 000 грн. пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або заходах із забезпечення оборони держави.
Відповіді на адвокатський запит відповідачем надано не було.
З огляду на наявність підтверджуючих документів та фактичне виконання бойових завдань, позивач вважає, що має право на отримання збільшеної додаткової винагороди у повному розмірі та звернувся до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадянин України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII (далі по тексту Закон України № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (статті 9 частина 1). Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (статті 9 частина 3). Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (стаття 9 частина 4 абзаци 1 та 2).
Відповідно до статті 9 частини 2 Закону України №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 (далі по тексту Порядок №260), встановлено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується:- щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Згідно із пунктом 14 Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Воєнний стан на усій території України введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 (затверджений Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року). Цим Указом воєнний стан введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому цей строк продовжувався. Воєнний стан діє по теперішній час.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168.
Відповідно до пункту 1 абзацу 1 Постанови №168, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Телеграмою-рішенням Міністерства оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298, що адресоване, Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, командиру військової частини НОМЕР_5, голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 визначено термін «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів».
Згідно з вимогами пунктів 1-6 зазначеної вище телеграми-рішення на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах); 30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).
Райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі бойових наказів (бойове розпорядження), журналів бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналів ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.
Виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №2 до цієї телеграми).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 цієї ж телеграми-рішення передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном; добровільно здалися в полон - з дня захоплення в полон, оголошеного наказом командира; самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - з дня самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира; відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах - з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира; усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира; відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, якому здійснено таке порушення; перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння - у місяць, в якому здійснено таке порушення; навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство; у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення; перебували: під вартою чи домашнім арештом; на навчанні за кордоном; у відпустках, за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення.
Окреме доручення Міністра Оборони України від 23 червня 2022 року №912/в/29 також надане з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та адресоване, в тому числі командуванню Збройних Сил України.
Зокрема, таке Окреме доручення містить також аналогічні положення тим, що викладені в зазначеній вище телеграмі-рішенні, а також і деякі більш деталізовані вимоги щодо здійснення такої виплати.
Так згідно з вимогами пунктів 3-6 зазначеного окремого доручення райони ведення бойових дій слід визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначаються інші райони ведення бойових дій (у тому числі повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Генеральному штабу Збройних Сил України доручено довести до військ Затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ(сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку до цього доручення.
Керівники органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони - держави, до яких відряджені військовослужбовці, зобов`язані щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління,- військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях кожного військовослужбовця за формою наведеною в додатку 2 до цього доручення.
У підставах про надання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково необхідно зазначати документи, визначені абзацом 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надано право керівникам органів військового управління штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.
Виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень необхідно здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі- військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління- командиром (начальником) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць необхідно обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
У пункті 1 Окремого доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29 (яке діяло з 01 червня 2022 року) Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи), а саме виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій;
- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- бойових завдань із відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
-здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
У пункті 3 цього Окремого доручення Міністр оборони України установив, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, район, в якому перебували позивачі, розташований в зоні ведення воєнних (бойових) дій або яка перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Як вбачається з наказів Головнокомандувача Збройних сил України №546 від 04.12.2024 року, №5 від 03.01.2025 року, №67 від 05.02.2025 року, №112 від 06.03.2025 року, №162 від 04.04.2025 року, №206 від 03.05.2025 року, №318 від 04.07.2025 року, №375 від 05.08.2025 року, №436 від 04.09.2025 року, №485 від 04.10.2025 року, №532 від 05.11.2025 року, №565 від 04.12.2025 року, №4 від 03.01.2026 року, №48 від 04.02.2026 року, №87 від 07.03.2026 року які містяться в матеріалах справи, до переліку територій, на яких ведуться (велися) воєнні (бойові) дії з 01 листопада 2024 року по 28 лютого 2026 року відносяться Костянтинівська міська громада, Краматорський район, Донецька область; Гірська міська громада Сіверськодонецького району, Луганська область; Ямпільська селищна громада Шосткинського району Сумська область; Слов`янська міська громада Слов`янського району Донецька область; Часовоярська міська громада Бахмутського району Донецька область; Шалигинська селищна громада Шосткинського району Сумська область; Глухівська міська територіальна громада Шосткинського району Сумська область, де позивач виконував бойові завдання.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Постановою від 28 травня 2026 року у справі №440/17696/23 Верховний Суд наголосив, що бойові накази та журнали не можуть знаходитися у позивача, оскільки зазначені документи оформлюються начальником командиром підрозділу, де проходить службу військовослужбовець. Безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони підтверджувалася виконанням конкретних бойових завдань та мала бути оформлена відповідними документами, зокрема: бойовим наказом (бойовим розпорядженням); журналом бойових дій, журналом ведення оперативної обстановки, бойовим донесенням або постовою відомістю; рапортом (донесенням) командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях чи виконанні бойових завдань.
У пункті 1 Окремого доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29 визначено, що під безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів вважається у тому числі виконання бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій.
Судом встановлено, що позивач, молодший сержант ОСОБА_1 , з 30.07.2025 року виконує обов`язки за посадою командира відділення – начальника радіостанції військової частини НОМЕР_2 .
Відповідачем надано до суду витяги із журналів бойових дій військової частини НОМЕР_2 , які підтверджують участь позивача у період з грудня 2024 року по лютий 2026 року на підставі яких позивачу здійснювались виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень пропорційно часу виконання бойових завдань у спірний період, а саме: 12.12.2024 року, 31.12.2024 року, 16.01.2025 року, 01.02.2025 року, 15.02.2025 року, 28.02.2025 року, 15.03.2025 року, 31.03.2025 року, 01.07.2025 року, 22.08.2025 року, 20.09.2025 року, 28.11.2025 року, 04.01.2026 року, 07.01.2026 року, 10.01.2026 року, 13.01.2026 року, 16.01.2026 року, 19.01.2026 року, 22.01.2026 року, 25.01.2026 року, 17.02.2026 року, 24.02.2026 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року (зі змінами), що підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця.
Суд також вказує, що в матеріалах справи міститься інформаційна (архівна) довідка, видана на рапорт №15231/р від 05.06.2025 щодо участі ОСОБА_1 у бойових діях за період з 21.11.2024 року по 30.04.2026 року, у якій зазначено, що останній проходив службу на посаді командира відділення – начальника радіостанції відділення управління командира батальйону взводу зв`язку військової частини НОМЕР_4 , а з 29.07.2025 по 30.04.2026 – на аналогічній посаді у НОМЕР_5 батальйоні територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 . При цьому відповідно до бойових розпоряджень, наказів та замислів на особовий склад відповідних військових частин було покладено завдання щодо продовження ведення оборонного бою, а підрозділ зв`язку забезпечував безперервний зв`язок, функціонування систем управління та виконував інші завдання із забезпечення бойової діяльності.
Крім того, у довідці зазначено, що за період з 21.11.2024 по 29.07.2025 ОСОБА_1 відповідно до бойових розпоряджень неодноразово залучався до виконання бойових завдань, зокрема до бойового чергування на контрольно-спостережному посту військової частини НОМЕР_4 з метою забезпечення стійкого та безперебійного зв`язку для управління підрозділами під час ведення бойових дій. Також в архіві наявні рапорти командирів підрозділів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. пропорційно часу участі ОСОБА_1 у бойових діях із зазначенням конкретних періодів його участі та бойових розпоряджень, що були підставою для такого нарахування.
Аналогічні відомості наведені й щодо проходження служби у складі НОМЕР_5 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 за період з 30.07.2025 по 30.04.2026, де містяться відомості про визначені бойові завдання підрозділу зв`язку, а також перелік рапортів командира батальйону щодо виплати додаткової винагороди за безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях із зазначенням відповідних періодів та бойових розпоряджень, які стали підставою для їх оформлення.
Окрім цього, у довідці зазначено, що військова частина НОМЕР_4 у період з 21.11.2024 по 29.07.2025 та НОМЕР_5 батальйон територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 у період з 30.07.2025 по 30.04.2026 перебували та виконували бойові (спеціальні) завдання у районах ведення воєнних (бойових) дій на території Сумської області, Шосткинського району, Глухівської міської територіальної громади.
Суд також враховує, що подана позивачем довідка №1464/6716 від 12.05.2026 року видана на підставі журналів бойових дій Військової частини НОМЕР_4 №20т від 11.03.2022 року, №21т від 09.09.2022 року, №63т від 20.02.2023 року, №58т від 18.10.2024 року, №23т від 01.01.2025 року, №47т від 15.04.2025 року, №109дск від 16.07.2025 року та на на підставі журналів бойових дій 4 батальйону Військової частини НОМЕР_2 №479/дск від 30.07.2025 року, №1488/дсв від 25.12.2025 року, що не взято до уваги відповідачем.
Натомість відповідачем не надано доказів на спростування інформації, зазначеної у вказаних довідках, щодо участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.
Суд враховує, що за зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо позивачу видано довідки про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, підписані уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах. Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах.
Фактом видачі даної довідки, командир військової частини НОМЕР_2 перевірив відомості про безпосередню участь позивача в бойових діях або заходах, та в межах повноважень надав відповідну довідку.
Верховний Суд в постанові від 28 травня 2026 року у справі №380/137/25 підкреслив, що довідка, навіть якщо вона видана для цілей отримання статусу учасника бойових дії, не може бути проігнорована: вона є належним доказом і підлягає оцінці разом із бойовими розпорядженнями, журналами бойових дій та іншими документами, які підтверджують або спростовують фактичну участь у бойових завданнях.
При цьому суд відхиляє твердження відповідача, що позивач, перебуваючи в районі зосередження військової частини НОМЕР_2 , не приймав участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, з огляду на те, що на підтвердження вказаних обставин відповідачами не подано жодних доказів, як і не подано доказів на спростування обґрунтувань позивачів.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 09 лютого 2026 року по справі №560/13109/23 зазначив, що довідки, бойові накази, журнали бойових дій та інші документи є взаємопов`язаними доказами, які підлягають оцінці в сукупності, і не можуть ігноруватися лише через внутрішні перевірки чи управлінські рішення про скасування виплат. Якщо на час участі у бойових діях існували чинні підстави для залучення військовослужбовця до таких дій, це породжує право на відповідну винагороду, яке не може бути нівельоване постфактум.
Відтак, суд вважає, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі.
За таких умов, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась позивачу додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. тисяч пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Суд приймає до уваги надані докази відповідача, про те, що позивачу у спірний період, а саме: 12.12.2024 року, 31.12.2024 року, 16.01.2025 року, 01.02.2025 року, 15.02.2025 року, 28.02.2025 року, 15.03.2025 року, 31.03.2025 року, 01.07.2025 року, 22.08.2025 року, 20.09.2025 року, 28.11.2025 року, 04.01.2026 року, 07.01.2026 року, 10.01.2026 року, 13.01.2026 року, 16.01.2026 року, 19.01.2026 року, 22.01.2026 року, 25.01.2026 року, 17.02.2026 року, 24.02.2026 року здійснювалась виплата додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень пропорційно часу виконання бойових завдань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року (зі змінами), що підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця та витягами з журналів бойових дій.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено право ОСОБА_2 на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме з 21.11.2024 року по 24.11.2024 року, з 26.11.2024 року по 11.12.2024 року, з 13.12.2024 року по 30.12.2024 року, з 01.01.2025 року по 15.01.2025 року, з 17.01.2025 року по 31.01.2025 року, з 02.02.2025 року по 14.02.2025 року, з 16.02.2025 року по 27.02.2025 року, з 01.03.2025 року по 14.03.2025 року, з 16.03.2025 року по 30.03.2025 року, з 01.04.2025 року по 13.04.2025 року, з 03.05.2025 року по 08.05.2025 року, з 15.06.2025 року по 30.06.2025 року, з 02.07.2025 року по 21.08.2025 року, з 23.08.2025 року по 19.09.2025 року, з 21.09.2025 року по 28.09.2025 року, з 01.11.2025 року по 27.11.2025 року, з 29.11.2025 року по 03.01.2026 року, з 05.01.2026 року по 06.01.2026 року, з 08.01.2026 року по 09.01.2026 року, з 11.01.2026 року по 12.01.2026 року, з 14.01.2026 року по 15.01.2026 року, з 17.01.2026 року по 18.01.2026 року, з 20.01.2026 року по 21.01.2026 року, з 23.01.2026 року по 24.01.2026 року, з 26.01.2026 року по 16.02.2026 року, з 18.02.2026 року по 23.02.2026 року, з 25.02.2026 року по 31.03.2026 року, з 20.04.2026 року по 30.04.2026 року.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зважаючи на всі встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.
Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 90, 139, 243, 246, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 тисяч пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди служби з 21.11.2024 року по 24.11.2024 року, з 26.11.2024 року по 11.12.2024 року, з 13.12.2024 року по 30.12.2024 року, з 01.01.2025 року по 15.01.2025 року, з 17.01.2025 року по 31.01.2025 року, з 02.02.2025 року по 14.02.2025 року, з 16.02.2025 року по 27.02.2025 року, з 01.03.2025 року по 14.03.2025 року, з 16.03.2025 року по 30.03.2025 року, з 01.04.2025 року по 13.04.2025 року, з 03.05.2025 року по 08.05.2025 року, з 15.06.2025 року по 30.06.2025 року, з 02.07.2025 року по 21.08.2025 року, з 23.08.2025 року по 19.09.2025 року, з 21.09.2025 року по 28.09.2025 року, з 01.11.2025 року по 27.11.2025 року, з 29.11.2025 року по 03.01.2026 року, з 05.01.2026 року по 06.01.2026 року, з 08.01.2026 року по 09.01.2026 року, з 11.01.2026 року по 12.01.2026 року, з 14.01.2026 року по 15.01.2026 року, з 17.01.2026 року по 18.01.2026 року, з 20.01.2026 року по 21.01.2026 року, з 23.01.2026 року по 24.01.2026 року, з 26.01.2026 року по 16.02.2026 року, з 18.02.2026 року по 23.02.2026 року, з 25.02.2026 року по 31.03.2026 року, з 20.04.2026 року по 30.04.2026 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 тисяч пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди служби з 21.11.2024 року по 24.11.2024 року, з 26.11.2024 року по 11.12.2024 року, з 13.12.2024 року по 30.12.2024 року, з 01.01.2025 року по 15.01.2025 року, з 17.01.2025 року по 31.01.2025 року, з 02.02.2025 року по 14.02.2025 року, з 16.02.2025 року по 27.02.2025 року, з 01.03.2025 року по 14.03.2025 року, з 16.03.2025 року по 30.03.2025 року, з 01.04.2025 року по 13.04.2025 року, з 03.05.2025 року по 08.05.2025 року, з 15.06.2025 року по 30.06.2025 року, з 02.07.2025 року по 21.08.2025 року, з 23.08.2025 року по 19.09.2025 року, з 21.09.2025 року по 28.09.2025 року, з 01.11.2025 року по 27.11.2025 року, з 29.11.2025 року по 03.01.2026 року, з 05.01.2026 року по 06.01.2026 року, з 08.01.2026 року по 09.01.2026 року, з 11.01.2026 року по 12.01.2026 року, з 14.01.2026 року по 15.01.2026 року, з 17.01.2026 року по 18.01.2026 року, з 20.01.2026 року по 21.01.2026 року, з 23.01.2026 року по 24.01.2026 року, з 26.01.2026 року по 16.02.2026 року, з 18.02.2026 року по 23.02.2026 року, з 25.02.2026 року по 31.03.2026 року, з 20.04.2026 року по 30.04.2026 року.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя | Я. М. Калинич