Справа № 638/18531/25
Провадження № 2/638/3078/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року     м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М. 
за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю.
представника відповідача Киричук Г.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
встановив:
Позивач ТОВ «Кошельок», від імені та в інтересах якого діє представник - Гурський Г.Ю., через систему «Електронний суд», звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 3354414697-618678 від 18.02.2022 в розмірі 20869,10 грн; судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн просять покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» був укладений договір № 3354414697-618678 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, на суму кредиту у розмірі 7000,00 грн. Відповідач не повернув своєчасно суму позики, нараховані відсотки за користування позикою для погашення заборгованості за позикою, відповідно до умов договору кредиту у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 20869,10 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту: 7000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування позикою – 13869,10 грн. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 07.10.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 року задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо відомості за фактом випуску банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 .
Відповідь АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 26.01.2026, з відомостями про банківську картку № № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 надійшла до суду 23.03.2026.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперчувала проти задоволення позову, зазначила, що нарахувння процентів не безпідставний та розраховано на розсуд позивача. Вказувала на необгрунтованість стягнення витрат на професійну правову допомогу у сумі 10000 грн.
Представнком позивача надано до суду додаткові пояснення по справі, в яких він просив позов задовольнити у повному обсязі. 
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. 
Представник відповідача у судвому засіданні не заперечувала проти розміру суми тіла кредиту, проте заперечувала проти стягнення процентів у зазначеній позивачем сумі. Також просила зменьшити суму адвокатських витрат.
Суд, засдухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» був укладений договір № 3354414697-618678 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, на суму кредиту у розмірі 7000,00 грн. (далі-Договір)
Відповідно до п.п. 1.1, 1.3,1.4-1.4.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 7000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту споживчий кредит. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним. Кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.2.1. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Згідно з п. 2.1 Договору кредит надається строком на 13 днів (далі «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. 
Цей Договір, відповідно до п.п. 9.1, 9.3 Договору, є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та «Паспорт споживчого кредиту».
Договір укладений в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8575 на офіційному вебсайті ТОВ «Кошельок» https://koshelok.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Таким чином, суд дійшов висновку, що договір укладено з дотриманням письмової форми, визначеної законом, а також процедури, передбаченої Законом України «Про електронну комерцію».
Договір разом із Правилами надання кредитів (надалі Правила) складають єдиний договір, у якому визначені всі його істотні умови та з якими позичальник був попередньо ознайомлений.
Відповідно до умов Договору ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі: сума кредиту 7000,00 грн; строк кредитування 13днів з можливістю продовження; стандартна базова процентна ставка 2,2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Крім того, перед укладенням договору відповідачу була надана вся переддоговірна інформація, передбачена Законами України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та «Про споживче кредитування», зокрема шляхом її розміщення на офіційному вебсайті ТОВ «Кошельок» https://koshelok.ua, що перебуває у вільному доступі для всіх клієнтів товариства.
На вебсайті розміщено повну інформацію щодо умов кредитування та порядку укладення договору, а саме: договір про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту (примірний договір на момент укладення), Правила надання грошових коштів (чинні на момент укладення договору), згода на обробку персональних даних, публічна інформація та положення про конфіденційність.
Крім того, на вебсайті міститься довідкова інформація щодо порядку та умов надання послуг, а також фінансовий калькулятор.
На виконання договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн шляхом безготівкового перерахування на платіжну картку, зазначену відповідачем, через платіжну систему хPAY, що підтверджується відповідним повідомленням.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, кредитні кошти не повертав та проценти не сплачував, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 7000,00 грн, яка підлягає стягненню.
Щодо нарахування процентів на суму кредиту представник відповідача заперечував, зазначив, що нарахування відсотків у сумі 13869,10 є неправомірним. 
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
За змістом ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.ст.77-80 ЦПК України, докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Статтями 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, які дають змогу встановити дійсні обставини справи, а достатніми ті, що у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження.
Обґрунтування обставин має здійснюватися на підставі належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести підстави позову належними та переконливими доказами.
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Кошельок», вбачається, що за відповідачем обліковується заборгованість за кредитним договором № 3354414697-618678 від 18.02.2022 у розмірі 20869,10 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту: 7000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування позикою – 13869,10 грн. 
Так, згідно з п.2.1 кредитного договору № 3354414697-618678 від 18.02.2022, кредит надається строком на 13 дні (Лояльний період), початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця.
Пунктом 2.2 кредитного договору № 3354414697-618678 від 18.02.2022 встановлено порядок пролонгації строку кредитування, який, зокрема, передбачає вчинення певних дій. Зокрема, сторони погодили, що встановлений у п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.
Сторонами також обумовлено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.4.3 Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування та становить 2,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п.9.2 кредитного договору № 3354414697-618678 від 18.02.2022, Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим Договором.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Кошельок», відповідач не сплатив проценти згідно з п.2.2 кредитного договору, щоб продовжити Лояльний період.
Разом з цим згідно з п.3.6 кредитного договору № 3354414697-618678 від 18.02.2022, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом. При цьому зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду (п.3.7 Договору). З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2,2 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.3.8 Договору).
З наведеного вбачається, що сторони у кредитному договорі погодили умови про автопролонгацію, відтак після 02.03.2022 (дата завершення Лояльного періоду) правовідносини щодо продовження строку кредитування регулюються умовами щодо порядку автопролонгації строку кредиту, які мають бути виконані належним чином відповідно до умов Договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, а за їх відсутності відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Суд також констатує, що відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, станом на дату закінчення строку кредиту, передбаченого п.2.1 Договору (02.03.2022), у відповідача була наявна заборгованість за кредитом, відтак згідно з п.3.6 Договору відбулася автопролонгація строку кредитування за відкладальною умовою, що збільшило строк кредитування. Загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 90 календарних днів після закінчення Лояльного періоду (п.3.7 Договору).
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Кошельок», вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося з 18.02.2022 по 31.05. 2022. Цей період становить 103 календарних днів, а тому нарахування відсотків відбувалося у межах строків, визначених п.2.1 та п.3.7 Договору (Лояльний період, тривалістю 13 дні, та автопролонгація строку кредитування у межах 90 календарних днів після закінчення Лояльного періоду).
Таким чином, станом на момент звернення до суду за Договором утворилася заборгованість у розмірі 20869,10 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту: 7000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування позикою – 13869,10 грн. 
З огляду на викладене суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 20869,10 грн, з урахуванням погоджених сторонами умов кредитування, включно з тілом кредиту, розміром базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періодом кредитування.
Даних про погашення відповідачем цієї суми заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку матеріали справи не містять.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Крім того, представник позивача просить стягнути суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, посилаючись на наявність договору з фіксованим гонораром, принцип свободи договору, відсутність обов`язку детального опису наданих послуг та відповідність заявленої суми середньоринковому рівню вартості правничої допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За змістом частини 1 пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 2, 3 та 4 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Кошельок» у додатках до позову надано: Договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, додаток до Договору від 15.05.2025, який містить деталізований розмір понесених витрат на правову допомогу на суму 10000,00 грн, а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно з додатком до Договору від 12.02.2025, який містить деталізований розмір понесених витрат на правову допомогу, Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» були надані правові (юридичні) послуги, а саме: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги 30 хв. (загальна вартість 1000,00 грн); збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору 1 год. (загальна вартість 2000,00 грн); складання позовної заяви 2 год. (загальна вартість 4000,00 грн); формування додатків до позовної заяви 1 год. (загальна вартість 2000,00 грн); відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі 30 хв. (загальна вартість 1000,00 грн), загальна сума 10000,00 грн.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, а також стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу та мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи й усіх обставин, що мають значення.
При цьому суд відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує наступні правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які були висловлені у постанові від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 (провадження №14-50цс24):
«139. У розумінні умов частин четвертої шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
140. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21.
141. Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку
з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
142. Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року, справа №922/1964/21.
143. У постановах від 19 лютого 2022 року №755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
144. Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
145. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення».
У відзиві на позовну заяву представик відповідача заперечував проти стягнення з відповідача витрат на правничу допмогу посилаючись на неспівмірність таких витрат.
З огляду на викладене, керуючись критеріями співмірності, розумності та справедливості судових витрат, а також враховуючи характер спору, обсяг виконаної роботи та відсутність участі адвоката у судових засіданнях, суд вважає за можливе визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України).
Так як позовну заяву в частині стягнення заборгованості задоволено, витрати зі сплати судового збору за їх подання необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 3354414697-618678 від 18.02.2022 року у розмірі 20869,10 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту: 7000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування позикою – 13869,10 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», ЄДРПОУ: 40842831, юридична адреса: 08135, Київська обл., Бучанський р-н, с.Чайки, вул. Антонова, 8А.
Відповідач - ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Рибальченко