Дата документу 09.07.2026 
Справа № 334/2962/25
Провадження № 1-кп/334/274/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя 
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 
за участю прокурора - ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12025082050000106 від 14 січня 2025 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця, який перебуває на посаді номера обслуги механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
вироком Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2026 року за ч.4 ст.186 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі 
за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст190, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 на посаді номера обслуги механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, 09 січня 2025 року в обідній час, перебуваючи в якості гостя у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , увійшов у довіру потерпілого та під приводом здійснення обміну власної техніки, у вигляді власного ноутбуку (точну модель та марку встановити не надалося можливим) в корпусі білого кольору на планшетний пристрій ОСОБА_7 марки «SAMSUNG» моделі «ТаЬ А7» ІМЕІ: НОМЕР_2 у корпусі сірого кольору, з метою отримання доступу до вказаного майна, заволодів ним. На вказану пропозицію потерпілий ОСОБА_7 погодився та передав обвинуваченому вищевказане майно, проте, потерпілий ОСОБА_7 не мав змоги користуватися означеним ноутбуком, оскільки на ньому був встановлений персональний пароль про який обвинувачений не повідомив потерпілого, з метою подальшого повернення собі ноутбуку.
Після цього, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця спрямований на заволодіння чужим майном у вигляді планшетного пристрою марки «SAMSUNG» моделі «ТаЬ А7» ІМЕІ: НОМЕР_2 у корпусі сірого кольору, 10 січня 2025 року обвинувачений, шляхом обману та зловживаючи довірою, під приводом допомоги, яка виразилась у відновленні доступу до ноутбуку, отримав від потерпілого вказаний пристрій, який повинен був повернути у найближчий термін, після проведення ремонтних робіт, але в подальшому ноутбук та планшетний пристрій обвинувачений не повернув потерпілому, тим самим довів свій злочинний умисел до кінця та заволодів планшетним пристроєм ОСОБА_7 , розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди у розмірі 4083,75 гривень.
Крім цього він же 10 січня 2025 року в обідній час, більш точного часу не встановлено, знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , у обвинуваченого, який є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 на посаді номера обслуги механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документа - банківської картки АТ КБ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 з розрахунковим рахунком НОМЕР_4 , яка належала потерпілому ОСОБА_7 .
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений, діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заволодіння зазначеною банківською карткою шляхом шахрайства, яке полягало у зловживанні довірою та використовуючи обман отримав доступ до майна потерпілого у вигляді офіційного документа, під приводом допомоги по відновленню доступу до ноутбуку, тим самим заволодів вказаною банківською карткою, яка є платіжним інструментом та засобом доступу до банківського рахунку потерпілого ОСОБА_7 з метою подальшого викрадення грошових коштів, які перебували на банківському рахунку. Після цього, покинув місце проживання потерпілого та розпорядився грошовими коштами, які перебували на вказаній банківській картці на власний розсуд.
Він же, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 на посаді номера обслуги механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону підозрюється у тому, що він у період дії воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України №26/2025 від 15 січня 2025 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 10 січня 2025 року в обідній час прийшов за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом обману отримав доступ до банківської картки потерпілого, під приводом розрахунку обвинуваченим в сервісному центрі за ремонт ноутбуку (точну модель та марку встановити не надалося можливим) у корпусі білого кольору. Після цього, обвинувачений залишив місце мешкання ОСОБА_7 з вказаною банківською карткою та ноутбуком. В цей же день, за допомогою банківської картки АТ КБ «Укрсіббанк» № НОМЕР_3 з розрахунковим рахунком НОМЕР_4 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав доступ до грошових коштів останнього та діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з єдиним умислом, здійснив обготівкування та розрахунки зазначеною карткою, а саме:
10 січня 2025 року о 19:08:33 год., в TOB «НМСМ «ДЕЛВІ» №88, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Зестафонська, буд. 4, на суму 280,80 гривень;
10 січня 2025 року о 19:55:58 год., отримання готівки в банкоматі, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Зестафонська, 22, на суму 5000 гривень;
10 січня 2025 року о 19:58:58 год., отримання готівки в банкоматі, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Зестафонська, 22, на суму 2000 гривень;
10 січня 2025 року о 20:00:22 год., отримання готівки в банкоматі, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Зестафонська, 22, на суму 1000 гривень;
10 січня 2025 року о 20:02:24 год., отримання готівки в банкоматі, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Зестафонська, 22, на суму 2000 гривень;
10 січня 2025 року о 20:12:38 год., отримання готівки у магазині ТОВ «АТБ Маркеті», розташований за адресою : м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, 15, на суму 3000 гривень;
10 січня 2025 року о 20:12:38 год., у магазині ТОВ «АТБ Маркеті», розташований за адресою : м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, 15 на суму 874,90 гривень;
10 січня 2025 року о 20:44:17 год., у ПП «Mavrapizza», розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Руставі, 1 на суму 400 гривень;
10 січня 2025 року о 20:46:02 год., у ТОВ «АЙ КЬЮ ФУД ГРУП», розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі,1д на суму 547 гривень;
10 січня 2025 року о 20:49:54 год., у ТОВ «Апельмон», розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. РуставіДг на суму 70,40 гривень;
Таким чином, обвинувачений таємно заволодів грошовими коштами, що перебували на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 15173,10 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст190, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочинів, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст190, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст190, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, а саме як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за ч.1 ст.357 КК України, а саме як заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів та за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами. 
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, його вік, стан здоров`я, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнав свою винність у судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання і відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання за ч.1 ст190, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України не в максимальних межах, встановлених у санкції статті за якими ОСОБА_4 , притягується до відповідальності.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових злочинів. 
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені різними статтями Особливої частини Кримінального кодексу України, остаточне покарання йому підлягає призначенню за сукупністю злочинів, тобто за правилами ч.1 ст.70 КК України.
На підставі ст.70 ч.4 КК України, оскільки обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено за вироком Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2026 року за ч.4 ст.186 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з урахуванням положень ст.70 ч.4 КК України, обвинувачений скоїв злочини до винесення вказаного вище вироку, то суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст.70 ч.4 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2026 року. 
Цивільний позов не заявлений.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 60, 65-67, 395 КК України, суд 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст190, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.190 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання м`якого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за даним вироком більш суворим призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2026 року призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , обчислювати з 22 серпня 2025 року.
Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя 14 березня 2025 року на планшет білого кольору з написом «SAMSUNG Tab А7» з-під планшетного пристрою, документацію на планшетний пристрій марки «SAMSUNG» моделі «Galaxy Tab А7», стартовий пакет Київстар «LOVE UA СВІТЛО» з мобільним номером: НОМЕР_5 та планшетний пристрій марки «SAMSUNG» моделі «Galaxy Tab А7» в корпусі сірого кольору, IMEI (1): НОМЕР_2 - скасувати.
Речові докази:
планшет білого кольору з написом «SAMSUNG Tab А7» з-під планшетного пристрою, документацію на планшетний пристрій марки «SAMSUNG» моделі «Galaxy Tab А7», стартовий пакет Київстар «LOVE UA СВІТЛО» з мобільним номером: НОМЕР_5 та планшетний пристрій марки «SAMSUNG» моделі «Galaxy Tab А7» в корпусі сірого кольору, IMEI (1): НОМЕР_2 , які по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами та перебувають на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - повернути законному власнику ОСОБА_7 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1