ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/7413/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. - головуючий, Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.)
та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 в частині відмови у задоволенні вимог АТ "Укрсиббанк" щодо зобов`язання приватного виконавця Вірка Сергія Григоровича повернути кошти, одержані в межах виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 (суддя Суховаров А.В.)
за скаргою Акціонерного товариства "Укрсиббанк" 
на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка Сергія Григоровича з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025
у справі №904/7413/21
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність, 
ВСТАНОВИВ:
Хід розгляду справи
1. У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/7413/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . 
2. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (далі - АТ "Укрсиббанк") та керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Лященко С.С. про закриття провадження у справі, припинено процедуру реструктуризації боргів боржника, припинено повноваження арбітражного керуючого, дію мораторію на задоволення вимог кредиторів та закрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . 
3. 26.03.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання арбітражного керуючого Лященко С.С. про стягнення з АТ "Укрсиббанк" основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією боргів пропорційно розміру кредиторських вимог у сумі 219332,20 грн. 
4. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 зазначене клопотання задоволено частково. Господарський суд стягнув з АТ "Укрсиббанк" на користь арбітражного керуючого Лященко С.С. заборгованість з виплати основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією боргів у справі №904/7413/21 у розмірі 12642,53 грн. 
5. 03.06.2025 на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 видано відповідний наказ.
Стислий виклад вимог скарги
6. 17.06.2025 АТ "Укрсиббанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка Сергія Григоровича (далі - Приватний виконавець).
7. У поданій скарзі заявник просив:
- визнати неправомірними дії Приватного виконавця щодо прийняття до виконання та виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 у справі №904/7413/21; 
- скасувати постанови Приватного виконавця від 12.06.2025 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, про стягнення основної винагороди приватного виконавця та про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження, а також постанову від 13.06.2025 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1; 
- зобов`язати Приватного виконавця повернути кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 як безпідставно одержані. 
8. У подальшому скаржник уточнив прохальну частину скарги в частині вимоги про повернення коштів, зазначивши, що просить зобов`язати Приватного виконавця повернути 12642,53 грн основної грошової винагороди, стягнутої на користь арбітражного керуючого Лященко С.С.; 1264,53 грн основної винагороди Приватного виконавця; 300,00 грн витрат виконавчого провадження. 
9. В обґрунтування скарги АТ "Укрсиббанк" зазначало, що Приватний виконавець прийняв виконавчий документ до виконання з порушенням вимог ч. 2 ст. 24 та п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки на момент відкриття виконавчого провадження були відсутні належні документи, які підтверджували б місцезнаходження майна боржника в межах виконавчого округу приватного виконавця, а відтак виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу без прийняття до виконання. Крім того, заявник вважав, що у зв`язку з незаконністю виконавчого провадження Приватний виконавець зобов`язаний повернути всі кошти, стягнуті в межах такого провадження.
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
10. Арбітражний керуючий Лященко С.С. звернувся до Приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 у справі №904/7413/21 та подав для виконання оригінал зазначеного наказу.
11. 11.06.2025 арбітражним керуючим було сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №433806492, відповідно до якої АТ "Укрсиббанк" є власником будівлі банку, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. 93-ї Холодноярської Бригади, буд. 8 (колишня адреса - вул. Челюскіна, 8), право власності на яку зареєстроване 06.01.2021.
12. 12.06.2025 Приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 про стягнення з АТ "Укрсиббанк" на користь арбітражного керуючого Лященко С.С. заборгованості з виплати основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією боргів у розмірі 12642,53 грн.
13. Того ж дня Приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з АТ "Укрсиббанк" основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1264,53 грн та постанову про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300,00 грн.
14. 13.06.2025 Приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 у зв`язку з повним виконанням рішення суду.
15. Господарським судом апеляційної інстанції також установлено, що місцезнаходження належного боржнику нерухомого майна знаходиться в межах виконавчого округу Приватного виконавця.
Стислий виклад ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
16. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 скаргу АТ "Укрсиббанк" на дії Приватного виконавця задоволено частково. Визнано неправомірними дії Приватного виконавця щодо прийняття та виконання виконавчого документа. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12.06.2025. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 13.06.2025. Провадження у справі в частині вимог про скасування постанов про стягнення з АТ "Укрсиббанк" винагороди Приватного виконавця та витрат виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12.06.2025 закрито. У задоволенні вимог АТ "Укрсиббанк" щодо зобов`язання Приватного виконавця повернути кошти, одержані в межах виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 у справі №904/7413/21, відмовлено. Провадження у справі в частині вимог АТ "Укрсиббанк" щодо зобов`язання Приватного виконавця повернути кошти, стягнуті на виконання постанови про стягнення з АТ "Укрсиббанк" винагороди Приватного виконавця від 12.06.2025 та постанови про стягнення з АТ "Укрсиббанк" витрат виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12.06.2025, закрито.
17. Господарський суд першої інстанції виходив із того, що Приватний виконавець, відкривши виконавче провадження щодо АТ "Укрсиббанк", місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, діяв із порушенням ч. 2 ст. 24 та п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавчий документ був пред`явлений не за місцем виконання, а відтак підлягав поверненню стягувачу без прийняття до виконання. 
18. Водночас господарський суд зазначив, що вимоги про скасування постанов Приватного виконавця про стягнення основної винагороди та витрат виконавчого провадження, а також похідні від них вимоги про повернення відповідних коштів підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим провадження у цій частині закрив. 
19. Щодо вимоги про зобов`язання Приватного виконавця повернути кошти, стягнуті на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки на момент розгляду скарги зазначені кошти вже були перераховані стягувачу, а не перебували на рахунку Приватного виконавця. 
20. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 в частині визнання неправомірними дій Приватного виконавця щодо прийняття та виконання виконавчого документа, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12.06.2025 та постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 13.06.2025 скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні скарги АТ "Укрсиббанк" на дії Приватного виконавця щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця, скасування постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження відмовлено. В решті ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 залишено без змін. 
21. Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду в оскарженій частині, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Приватний виконавець мав передбачені ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для прийняття виконавчого документа до виконання за місцезнаходженням майна боржника. Апеляційний суд установив, що стягувачем на підтвердження місцезнаходження майна боржника було надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої АТ "Укрсиббанк" є власником нерухомого майна, розташованого у місті Дніпрі, тобто в межах виконавчого округу Приватного виконавця. 
22. За висновком суду апеляційної інстанції, наявність у боржника нерухомого майна в межах виконавчого округу Приватного виконавця свідчила про відсутність передбачених п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а тому відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 та винесення постанов у його межах відповідали вимогам законодавства. 
23. Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги АТ "Укрсиббанк", апеляційний суд також зазначив, що оскільки підстав для визнання неправомірними дій Приватного виконавця та скасування постанов про відкриття і закінчення виконавчого провадження не встановлено, відсутні й правові підстави для покладення на Приватного виконавця обов`язку повернути кошти, стягнуті у межах виконавчого провадження. 
Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника
24. АТ "Укрсиббанк" (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:
- скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026; 
- залишити в силі ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 в частині визнання неправомірними дій Приватного виконавця щодо прийняття та виконання виконавчого документа, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12.06.2025 та постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 13.06.2025; 
- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 в частині відмови у задоволенні вимог щодо зобов`язання Приватного виконавця повернути кошти, одержані в межах виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 у справі №904/7413/21; 
- ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Приватного виконавця повернути АТ "Укрсиббанк" кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 у справі №904/7413/21.
25. В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував положення ч. 2 ст. 24, п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" та положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5) без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.03.2021 у справі №380/7750/20 та від 15.07.2021 у справі №380/9335/20, щодо обов`язку Приватного виконавця діяти добросовісно, перевіряти належність місця виконання рішення до меж свого виконавчого округу та забезпечувати дотримання принципу територіальності виконавчого провадження. 
26. Скаржник також вважає, що господарський суд апеляційної інстанції не встановив, які саме документи були подані стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, чи містили вони документи, що підтверджували місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу Приватного виконавця, та чи існували у Приватного виконавця на момент відкриття виконавчого провадження правові підстави для прийняття виконавчого документа до виконання. 
27. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність відкриття виконавчого провадження лише з огляду на подальше встановлення факту наявності у АТ "Укрсиббанк" нерухомого майна у Дніпропетровській області, що не спростовує порушення процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання.
28. Крім того, скаржник вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання Приватного виконавця повернути кошти, оскільки саме Приватний виконавець здійснив їх примусове списання та перерахування стягувачу, а незаконність відкриття виконавчого провадження свідчить про відсутність правової підстави для утримання цих коштів.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
29. Приватний виконавець Вірко С.Г. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 - без змін. 
30. У відзиві зазначено, що висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.03.2021 у справі №380/7750/20 та від 15.07.2021 у справі №380/9335/20, на які посилається скаржник, не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вони ухвалені за інших фактичних обставин. На думку Приватного виконавця, зазначені справи стосувалися фізичних осіб, а ключовою підставою скасування дій виконавців у наведених справах, була абсолютна відсутність у матеріалах виконавчого провадження будь-яких належних доказів наявності майна боржників у межах виконавчого округу на момент відкриття провадження. 
31. Приватний виконавець зазначає, що відкриття виконавчого провадження здійснено відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки місцем виконання рішення було місцезнаходження майна боржника в межах його виконавчого округу, що було належним чином підтверджено стягувачем під час звернення із заявою про примусове виконання рішення. 
32. Крім того, у відзиві зазначено, що скаржник не довів, яке саме його право було порушено оскаржуваними діями Приватного виконавця, тоді як виконавче провадження вже закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. На думку Приватного виконавця, скасування постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження може призвести до його відновлення відповідно до ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" та створити ризик повторного стягнення коштів. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
33. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду скарги АТ "Укрсиббанк" на дії Приватного виконавця щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025, відкриття та закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1, а також щодо відмови у задоволенні вимоги про повернення коштів, стягнутих у межах зазначеного виконавчого провадження.
34. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців.
35. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
36. Пунктом 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
37. Відповідно до абзацу 31 п. 3 розділу III Інструкції №512/5 у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ (копія документа), який підтверджує, що майно боржника знаходиться на території, на яку поширюється компетенція приватного виконавця.
38. Отже, наведені норми свідчать, що місцем виконання рішення, за яким Приватний виконавець має право прийняти виконавчий документ до виконання, закон визначає не лише місцезнаходження боржника, а й місцезнаходження належного йому майна. Закон передбачає альтернативні критерії визначення місця виконання рішення. 
39. Водночас прийняття виконавчого документа за місцезнаходженням майна боржника допускається за умови документального підтвердження цього критерію на момент пред`явлення виконавчого документа. Відповідний документ або його копія додається стягувачем до заяви про примусове виконання рішення.
40. Крім того, зі змісту ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" убачається, що приватний виконавець має право прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження, якщо хоча б один із визначених законом критеріїв місця виконання рішення знаходиться в межах його виконавчого округу. Такий правовий висновок викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2021 у справі №905/64/15 та Верховного Суду від 12.07.2021 у справі №905/2419/18. 
41. Господарський суд апеляційної інстанції встановив, що на виконання вимог абзацу 31 п. 3 розділу III Інструкції №512/5 стягувач при поданні заяви про примусове виконання надав Приватному виконавцю інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка підтверджувала право АТ "Укрсиббанк" на будівлю банку, розташовану у місті Дніпрі.
42. З огляду на встановлені обставини, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що виконавчий документ був правомірно прийнятий Приватним виконавцем до виконання за місцезнаходженням майна боржника, а тому у Приватного виконавця були відсутні передбачені п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для його повернення без прийняття до виконання.
43. При цьому сам факт наявності у боржника майна в межах виконавчого округу Приватного виконавця скаржником не спростовується.
44. Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції №512/5 з огляду на таке.
45. Як убачається зі змісту постанови апеляційного господарського суду, ним установлено, що при поданні заяви про примусове виконання стягувач надав Приватному виконавцю інформацію з Державного реєстру речових прав, яка підтверджувала місцезнаходження нерухомого майна боржника в межах виконавчого округу. Отже, суд апеляційної інстанції перевірив обидві юридично значимі обставини: існування майна та документальне підтвердження відповідного критерію до відкриття виконавчого провадження. 
46. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленою судом апеляційної інстанції обставиною щодо подання зазначеного документа разом із заявою про примусове виконання рішення та спрямовані на переоцінку відповідних доказів, що відповідно до ст. 300 ГПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
47. Висновки Верховного Суду у справах №380/7750/20 та №380/9335/20 стосувалися прийняття виконавчих документів за адресою фізичної особи, яка не була належно підтверджена та не мала встановленого зв`язку з боржником. Ці висновки підтверджують загальну необхідність належного встановлення місця виконання рішення. Водночас вони не свідчать про неправильність висновку апеляційного суду в цій справі, оскільки останній установив надання Приватному виконавцю при поданні заяви документа, який підтверджував місцезнаходження конкретного нерухомого майна юридичної особи-боржника в межах його виконавчого округу.
48. Твердження скаржника про те, що апеляційний господарський суд не встановив склад документів, поданих разом із заявою, не відповідає змісту оскаржуваної постанови. Апеляційний суд прямо встановив, що стягувачем при поданні заяви було надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Доводи касаційної скарги ґрунтуються на іншому розумінні змісту матеріалів виконавчого провадження та фактично спрямовані на їх переоцінку.
49. З огляду на наведене Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про наявність підстав для скасування судового рішення, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції встановив обставини, необхідні для правильного вирішення спору, надав оцінку наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття Приватним виконавцем виконавчого документа до виконання.
50. Окрім наведеного, Верховний Суд зазначає, що вимога про зобов`язання Приватного виконавця повернути 12642,53 грн не підлягає задоволенню і з інших підстав.
51. Зазначена сума стягнута на виконання чинної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 та виданого на її виконання наказу від 03.06.2025. На момент розгляду скарги кошти були перераховані стягувачу і не перебували на рахунку Приватного виконавця. Тимчасове зарахування стягнутої суми на рахунок Приватного виконавця було передбаченим законом етапом її подальшого перерахування стягувачу і не свідчить про набуття цієї суми Приватним виконавцем. Скасування процесуального рішення виконавця саме по собі не скасовує судового акта, на підставі якого виник обов`язок Банку сплатити стягувачу відповідну суму, та не створює підстав для її стягнення з Приватного виконавця.
52. Господарський суд апеляційної інстанції правильно застосував положення ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 3 розділу III Інструкції №512/5 до встановленої ним обставини надання стягувачем при поданні заяви документа, який підтверджував місцезнаходження майна боржника в межах виконавчого округу Приватного виконавця. 
53. Доводи касаційної скарги про відсутність такого документа спрямовані на встановлення іншого фактичного змісту матеріалів виконавчого провадження, що виходить за межі ст. 300 ГПК України. Доводи щодо повернення 12642,53 грн також не дають підстав для скасування судових рішень, оскільки зазначені кошти перераховані стягувачу на виконання чинного наказу, а Приватний виконавець не є їх одержувачем.
54. Отже, доводи касаційної скарги не спростовують обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про зобов`язання Приватного виконавця повернути стягнуті кошти.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
55. Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права до встановлених під час розгляду справи обставин як необхідної передумови для скасування оскаржуваної постанови.
56. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, а також залишення без змін постанови господарського суду апеляційної інстанції. 
Розподіл судових витрат
57. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026 у справі №904/7413/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков