Справа № 585/2223/26 
Номер провадження 2-др/585/27/26 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області області в складі: головуючого судді Цвєлодуб Г.О., за участю секретаря Салій О.І., розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Домашенка Дениса Миколайовича про винесення додаткового рішення суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
20 липня 2026 року представником відповідача, адвокатом Домашенко Д.М., через систему «Електронний суд» подано до суду вказану заяву, у якій останній просить стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу, загальний розмір яких становить 19000,00 грн., обґрунтовуючи її тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.07.2026 р. у справі № 585/2223/26 у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, відмовлено, у відзиві на позовну заяву було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка понесла і очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та вказано, що докази понесених витрат будуть надані у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Про надання доказів понесених витрат у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, також зазначав представник відповідачки на судовому засіданні. 
Ухвалою суду від 21 липня 2026 року розгляд заяви призначити в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, на 28 липня 2026 року.
Учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з положеннями ч.4 вказаної статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.07.2026 р. у справі № 585/2223/26 у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, відмовлено.
Оскільки при ухваленні рішення за вказаним позовом не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази про розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, направлені стороною відповідача до суду (20.07.2026 року через систему «Електронний суд») протягом п`яти днів після ухвалення рішення (виготовлення його повного тексту), відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити в справі додатко верішення в цій частині.
Відповідно до п. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Судувід 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimitedv. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Тому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано копію договору №29102 про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024 року; копію додаткової угоди № 1 від 28.02.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024 року №29102, копію додаткової угоди № 2 від 04.06.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024 року №29102, акт наданих послуг № 20/07 від 20.07.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024 року №29102, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 20.07.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 29.02.2024 року №29102.
Розглянувши надані представником відповідача документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, представник відповідача приймав участь у розгляді кримінального провадження відносно відповідачки, з обставинами та матеріалами справи був ознайомлений, додаткового часу не потребував. 
Пояснень та/або заперечень щодо зменшення розміру таких витрат позивачем не заявлено.
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 19000 грн. є завищеним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову. Крім того, вартість вказаних послуг є необґрунтованою, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи. 
За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 19000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути позивача на користь відповідача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 6000 грн. У задоволенні іншої частини витрат на правничу допомогу судом відмовляється.
На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, ч. 2 ст.247, ст.ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.
Ухвалити у цивільній справі № 585/2223/26 за позовом Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення додаткове рішення.
Стягнути з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради (ЄДРПОУ 03198095) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 6000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено 

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ | Г. О. Цвєлодуб