Справа 556/601/26  
Номер провадження 2/556/791/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    
05.05.2026 року.          сел.Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: 
головуючого судді Іванків О.В.
при секретарі Кньовець Н.П., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в сел. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулася ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області про визнання права власності за набувальною давністю, а саме на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 , вказує, що, починаючи з 2014 року проживає в житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 однак залишається зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не може зареєструвати своє місце проживання у придбаному будинку. 
Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), були фактично придбані батьком позивачки у співвласників ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , на підставі усної домовленості. В 2014 році батько позивачки, у зв`язку з правовою необізнаністю, за усною домовленістю придбав для позивачки житловий будинок та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок, шляхом передачі за визначену ціну правовстановлюючого документу на житловий будинок, (технічного паспорта та будинкової книги). 
Причиною яка стала на заваді для нотаріального оформлення договору право власності на нерухоме майно є те, що після передачі коштів та через деякий час один із співвласників ОСОБА_2 вибула на постійне місце проживання до США у листопаді 2010 року, а інший співвласник ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. У зв`язку з відсутністю нотаріального оформлення договору право власності на житловий будинок та земельну ділянку за позивачкою зареєстровано не було. Відповідно до позиції Верховного Суду, недодержання форми правочину не виключає добросовісності володіння. 
Таким чином, ОСОБА_1 , фактично з 2014 року одноосібно безперервно та відкрито володіє спірним нерухомим майном, користується ним та несе витрати на його утримання, сплачує податки. Інші особи своїх прав на спірне нерухоме майно не пред`являли та на даний час не пред`являють.
Володіння здійснюється позивачкою не як орендарем чи тимчасовим користувачем, а саме як власником. Володіння не є прихованим, не оспорюється третіми особами та здійснюється без будь-яких перешкод протягом строку, що перевищує одинадцять років. 
На даний час ОСОБА_1 , має бажання розпорядитися належним їй майном, однак не дивлячись на те, що вона більше 11 років фактично володіє та користується нерухомим майном як власник, однак позбавлена можливості реалізувати правомочність розпорядження, а саме: відчужити житловий будинок, передати його в оренду, використовувати як предмет забезпечення, здійснити повну державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку.
Неможливість реалізації правомочності розпорядження зумовлена тим, що право власності на частину спірного нерухомого майна формально зареєстроване за ОСОБА_2 , яка на даний час перебуває в США, а державний реєстратор відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» не має правових підстав для реєстрації права власності за позивачкою без відповідного правовстановлюючого документа або рішення суду.
Отже, склалася ситуація, за якої позивачкою здійснюється фактичне володіння житловим будинком та земельною ділянкою, позивачка виконує обов`язки власника нерухомого майна, однак реалізація повного обсягу правомочностей власника є неможливою. Така правова невизначеність порушує баланс між фактичним майновим станом та юридичним оформленням права.
Наявність лише формального запису в реєстрі за ОСОБА_2 , як особою, яка фактично не здійснює права власника, не може перешкоджати легалізації тривалого, відкритого та добросовісного володіння позивачкою нерухомим майном.
Таким чином, звернення до суду є єдиним ефективним способом захисту порушеного права позивачки, оскільки інший механізм оформлення права відсутній, добровільне переоформлення з боку відповідачки не може бути здійснена, а державна реєстрація без рішення суду є неможливою. Європейський стандарт захисту права власності (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції) вимагає стабільності майнових відносин. 
Тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 . 
Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 09.03.2026 року. 
Ухвалою суду від 20 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.
Позивачка ОСОБА_1 , у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_2 , у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. 
Третя особа ОСОБА_3 , в підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. 
Представник третьої особи Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника за наявними матеріалами справи.
За нормою п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В судовому засіданні було встановлено ряд фактичних обставин справи. 
Зокрема, що відповідно рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24.06.1998 року справа №2-189/1998 р. було вирішено виділити на користь ОСОБА_2 частину будиноковолодіння, шо знаходиться по АДРЕСА_1 : з будинку Кімнати № № 1-11378 грн., 1-2 1588 грн., 1-3-2612 грн., коридор1-525 грн., загальною вартістю 6103 грн., сарай 1507 грн., погріб 759 грн., що становить 53/100.
Виділити на користь ОСОБА_4 частину будиноковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 : з будинку кімнати №№ 1-4-2021 грн., 1-5 1312 грн, кладову 21522 грн., загальною вартістю 4855грн, гараж 1522 грн., що становить 47/00.
Різницю в сумі 2560 грн. між частками віднести на користь ОСОБА_5 , враховуючи інтереси дітей.
Також судом встановлено, що один із співвласників ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вибула на постійне місце проживання до США у листопаді 2010 року.
А інший співвласник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Жовкинівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 29.12.2016 року.
В свою чергу рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 22.11.2017 року було встановлено, що з 2016 року до дня смерті ОСОБА_4 проживав в с.Жовкині Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. 
Також матеріалами справи встановлено, що спірний житловий будинок з земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок, був придбаний батьком позивачки у співвласників ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , на підставі усної домовленості у 2014 році, шляхом передачі за визначену ціну правовстановлюючого документу на житловий будинок, (технічного паспорта та будинкової книги). Обумовлена грошова сума за житловий будинок та земельну ділянку були передані співвласникам ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , повністю та відразу. 
В своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вказали, що підтверджують факт добросовісного володіння та користування позивачкою житловим будинком та земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок. 
Також зазначили, що з 2014 року саме позивачка ОСОБА_1 , постійно проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та користується земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок як власник. Також здійснювала ремонт будинку, утримує подвір`я та господарські споруди, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні платежі, вирішує усі питання щодо будинку самостійно. За весь час вони не бачили, щоб інші особи окрім позивачки заявляли права на даний будинок або перешкоджали позивачці у користуванні ним.
Отже, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалося іншими учасниками справи, що ОСОБА_1 , добросовісно заволоділа житловим будинком з земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з 2014 року на даний момент, більше 11 років.
Факт проживання ОСОБА_1 , в зазначеному будинку підтверджується внесенням запису про місце проживання до будинкової книги для прописки громадян що проживають у будинку АДРЕСА_1 , де позивачка зазначена як особа, що постійно проживає у вказаному домоволодінні з 10.06.2014, копія якої додана до матеріалів справи.
Однак відповідно до довідки №72 від 26.02.2026 року, яка видана Володимирецькою селищною радою Вараського району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не може зареєструвати своє місце проживання у придбаному будинку. 
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , фактично з 2014 року одноосібно безперервно та відкрито володіє спірним житловим будинком та земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок, користується ними та несе витрати на їх утримання, сплачує податки. Інші особи своїх прав на вказаний житловий будинок та земельну ділянку не пред`являли та на даний час не пред`являють.
При цьому суд констатує, що весь цей час позивач ставився до спірного нерухомого майна, як до свого власного – безперешкодно володіє ним, утримує, обробляє землю. Ці обставини підтверджуються наданими позивачкою доказами. Позивачка оплачувала житлово-комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій, організовує технічне обслуговування майна; відкрито користується земельною ділянкою без будь-яких перерв, сприймається оточуючими та органами місцевого самоврядування як власник.
Також сторонами підтверджено і безтитульність володіння ОСОБА_1 , нерухомим майном, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 
Тому матеріалами справи було достеменно підтверджено факт того, що з 2014 року позивачка постійно, відкрито і добросовісно користується спірним житловим будинком. 
Відповідачка в свою чергу жодним чином не заперечувала тієї обставини, що таке володіння спірним нерухомим майном з боку позивачки було добросовісним та протягом 11 років не висувала жодних вимог. Тому тривала відмова від реалізації правомочностей свідчить про втрату фактичного панування. 
Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих таперехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Таким чином, суд вважає встановленими та такими, що не підлягають доведенню, обставини заволодіння позивачкою спірним нерухомим майном розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 років, а також факт відкритого та безперервного володіння цим майном. 
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частинами 1, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Таким чином, зі змісту вказаної норми вбачається, що задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності таких умов: по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). 
По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. 
По-четверте, необхідною умовою є відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.
При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. 
Позивачем доведено наявність всіх вказаних умов, що є підставою для задоволення позову.
Як вже зазначалось, сторони визнали відкритий та безперервний характер володіння спірним нерухомим майном, оскільки позивачка ОСОБА_1 , користується житловим будинком та земельною ділянкою постійно, та не тільки відповідачці, а й органам місцевого самоврядування було про це відомо. Позивачка та члени її сім`ї продовжують володіти житловим будинком та земельною ділянкою і на час судового розгляду справи. 
При цьому суд констатує, що з 2014 років, позивачка ставився до спірного нерухомого майна, як до свого власного – безперешкодно володів ним, утримувала, здійснювала оплату податків та комунальних послуж, проводила косметичний ремон будинку. Ці обставини підтверджуються наданими позивачем доказами.
Також суд констатує, що житловий будинок і земельна ділянка становлять єдиний об`єкт користування. Судова практика виходить із того, що визнання права власності на будинок зумовлює необхідність вирішення питання земельної ділянки, необхідної для його обслуговування.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
З урахуванням сукупності вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 , яка з 2014 років добросовісно заволодів чужим нерухомим майном – житловим будинком та земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном, несе витрати на його утримання, більше одинадцяти років, відповідачкою по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, набула права власності на це майно, у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню. 
Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76, 80, 81, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд –
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності за набувальною давністю на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані по АДРЕСА_1 . 
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: О.В. Іванків

Відомості про учасників справи:
Позивачка - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 . 
Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: місто Еверетт, округ Сногоміш штат Вашингтон, США.
Треті особи - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , 
Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області, юридична адреса: 34300, сел. Володимирець, вул.Повстанців, 21, Вараський район Рівненська область код ЄДРПОУ 04388113.