04.09.2026 |

Справа №607/6563/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
 
головуючої судді      Черніцької І.М.
за участю секретаря судового засідання    Кокітко І.В.

з участю:
представнкиа позивача — адвоката Магдич О.О., 
представника Тернопільської міської ради — Мулик С.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Родини Барвінських, 18» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — Тернопільська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення права власності на самочинно збудовані приміщення та зобов`язання їх знести,-
В С Т А Н О В И В:

ОСББ «Родини Барвінських, 18» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Тернопільська міська рада, який згодом уточнило та просило припинити право власності відповідачів на самовільно споруджений коридор пл. 4,6 кв.м. під №1, мансардні приміщення №№ 7-11, заг. пл. 42.6 кв.м., зобов`язання їх знести, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 6110100000020190046 та зобов`язати відповідачів знести самочинно споруджену огорожу на земельній ділянці.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ОСББ «Родини Барвінських, 18» є балансоутримувачем житлового триквартирного будинку за АДРЕСА_1 . Для обслуговування вказаного будинку використовується земельна ділянка кадастровий номер 6110100000020190046, яка перебуває у постійному користуванні позивача згідно рішення Тернопільської міської ради від 29 жовтня 2021 року № 8/10/360.
Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку. Відповідачі самочинно, без виготовлення проекту та його належного погодження, змінили міжповерхове перекриття, незаконно захопили горище будинку, здійснили добудову ганку, за рахунок самовільного захоплення частини земельної ділянки, влаштували підвальне приміщення із входом із квартири та надбудову мансарди, зі зміною конструкції даху.
Будинок по АДРЕСА_1 , 1939 року забудови, побудований на стрічковому фундаментів з бутового каменю, а тому здійснювати будь-які самочинні надбудови та добудови є небезпечни. Такі дії відповідачів спричинили посилення руйнації будинку.
На даний час будинок перебуває в аварійному стані та потребує капітальної реконструкції з відселенням мешканців. Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження від 03 березня 2025 року за №102/25-22, наданого експертом Тернопільського відділення Київського НДІСС МЮУ, технічний стан конструкції будинку аварійний, категорія 4; порушені вимоги першої групи граничних станів; аналіз дефектів та пошкоджень з перевіреними розрахунками показує неможливість гарантувати цілісність конструкції до проведення її ремонту, підсилення або зміни, або остаточно втрачена можливість нормальної реалізації захисної функцій конструкції. Необхідно негайно виключити перебування людей в зоні можливого обвалення та/або вжити заходів, які унеможливлюють таке обвалення до проведення ремонту, підсилення або заміни конструкції до ліквідації об`єкта.
Однак, відповідачі відмовляються виконувати рішення ОСББ щодо проведення капітальної реконструкції будинку із відселенням мешканців.
Крім того, відповідачі самовільно захопили частину прилеглої земельної ділянки шляхом встановлення огорожі, чим створили перешкоди у її використанні для решти мешканців будинку.
Зазначає, що ОСББ неодноразово зверталось до відповідних органів з приводу вказаних порушень.
Вважає, що такі дії відповідачів є неправомірними та порушують права, інтереси позивача.
Також позивач зазначив, що до виданого в процесі приватизації свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 03 лютого 2016 року неправомірно включено самочинно захоплене горище та прибудований коридор до квартири. Будь-яких дозвільних документів на здійснення такої реконструкції квартири не видавалось, а співвласники будинку не надавали своєї згоди на відповідні прибудови.
13 жовтня 1999 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради винесено рішення №943, яким дозволено мешканцям будинку здійснити ремонт. Однак, жодної проектної та дозвільної документації на виконання вказаного рішення не видавалось.
Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від
14 жовтня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачі відзив на позов не подавали.

Тернопільська міська рада подала письмові пояснення. Вказала, що 04 жовтня 2024 року позивач звертався до виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо вжиття заходів демонтажу самовільно встановленої огорожі на частині прибудинкової території. 23 жовтня 2024 року за результатами звернення була створена робоча група, яка здійснювала візуальне обстеження земельної ділянки, про що було складено акт від 23.10.2024 року. 21 листопада 2024 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 1761, яким вирішено:
1. Постійно діючій робочій групі, яка створена рішенням виконавчого комітету від 07.04.2015 №276 «Про створення постійно діючої робочої групи» в 20-денний термін з дня прийняття рішення організувати та провести роботи з демонтажу огорожі, яка встановлена в середині прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . 2. Постійно діючій робочій групі повідомити власників, у разі встановлення, про можливість самостійного демонтажу об`єкту вказаного в п. 1 рішення в 10-денний термін з дня прийняття рішення. 3. ТОВ «ТЕХНО-БУД-ЦЕНТР» та ПП «Східний масив» та іншим спеціалізованим організаціям виділити на вимогу робочої групи необхідну техніку та засоби для проведення робіт з демонтажу об`єкту вказаного в п.1 рішення. 4. Управлінню житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради забезпечити фінансування проведення робіт з демонтажу. 5. Проведення робіт з демонтажу та приймання на зберігання демонтованих об`єктів оформити відповідними актами. 6. При виконанні робіт з демонтажу залучити працівників Тернопільського районного Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.06.2025 4 управління поліції ГУНП у Тернопільській області. 7. Управлінню цифрової трансформації та комунікацій зі ЗМІ Тернопільської міської ради оприлюднити рішення в засобах масової інформації. 8. Визначити, що повернення демонтованих засобів здійснюється за умови компенсації виконаних робіт по демонтажу, транспортуванню та зберіганню.
Посилаючись на наведене, просить врахувати письмові пояснення та покладається на думку суду при вирішенні даної справи.

В судовому засіданні адвокат Магдич О.О. позов підтримала з підстав наведених у ньому. Пояснила, що позивач є землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а тому наділений правом на пред`явлення даного позову. Відповідачами здійснено самочинну реконструкцію квартири, добудовано ґанок, мансарду, без будь-яких дозвільних документів. У спосіб не передбачений законом відповідачами здійснено реєстрацію та отримано свідоцтво про право власності на квартиру, яке є нікчемним. Штамп у технічній документації на квартиру підтверджує факт здійснення таких робіт самочинно. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.
Представник Тернопільської міської ради пояснила, що у вирішенні справи покладається на думку суду та просить врахувати надані письмові пояснення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. 
Представник Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації» був присутній у попередньому судовому засіданні, пояснив, що у вирішенні спору покладається на думку суду. Зазначив, що відповідачі звернулись до БТІ із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_3 та надали відповідні документи. 03 лютого 2016 року відповідачам видано свідоцтво про право власності на дану квартиру загальною площею 87.2 кв.м. 

Судом встановлено, що відповідно до інвентарної справи на житловий будинок по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розташований житловий будинок, два підвали та гараж, щодо якого міститься відмітка як самочинно збудований. Будинок одноповерховий та має 5 квартир
Квартира за АДРЕСА_4 складається із: коридору пл. 1.5 кв.м., кімнати 11,50 кв.м. вбиральні 0.70 кв.м. та кухні 6 кв.м.
Квартира АДРЕСА_2 : коридор 1,4 кв.м., кімната 12.3 кв.м., кухня 5.9 кв.м. та вбиральна 0,60 кв.м.
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за № 943 від 13.10.1999 року, вирішено дозволити громадянам згідно Списку (Додаток 1 до рішення), а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за власні кошти, із залученням спеціалізованої будівельної організації провести ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 . Управлінню житлово-комунального господарства виготовити проєктно-технічну документацію на виконання ремонтних робіт по виведенню житлового будинку з аварійного стану та подати її на затвердження виконавчого комітету.
На виконання рішення Тернопільської міської ради № 943 від 13.10.1999 року, за замовленням Управління житлово-комунального господарства № 26/2000, Державним науково-дослідним та проєктно-вишукувальним інститутом «Ндіпроектреконструкція» у 2001 році виготовлено робочий проєкт виведення житлового будинку АДРЕСА_1 з аварійного стану, вид будівництва - капітальний ремонт.
23 липня 2002 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю Управління містобудування та архітектури Тернопільської міської ради видано ОСОБА_1 дозвіл № 101/02 на виконання будівельних робіт щодо виведення житлового будинку по АДРЕСА_1 з аварійного стану, відповідно до проєктної документації затвердженої та зареєстрованої 23.08.2001 Управлінням містобудування та архітектури.
З інвентарної справи на будинок по АДРЕСА_1 встановлено, що квартира АДРЕСА_2 об`єднана з квартирою АДРЕСА_4 , зроблено добудову мансардного приміщення, зроблено перепланування у квартирі. В результаті перепланування та добудови загальна площа збільшилась на 51.7 кв.м., в тому числі житлова на 33.7 кв.м.
Згідно плану квартири та внутрішніх замірів встановлено:
- по 1 поверху: коридор пл. 4.6 кв.м., коридор пл.2.8 кв.м., туалет 0,9 кв.м., кухня 8.7 кв.м., дві житлові кімнати площею 12кв.м. та 15.6 кв.м.; 
- мансарда: коридор пл. 6. 2 кв.м., санвузол 6.5 кв.м. та три житлові кімнати 12.4 ,9.1 та 8. 4 кв.м.
На схемі є відмітка про самочинне будівництво, зокрема, у результаті об`єднання та перепланування квартир та добудови мансардного поверху і підвалу загальна площа збільшилась на 51.7 кв.м., житлова на 33.7 кв.м.
Поряд з цим, зазначено, що дозволено рішенням виконавчого комітету № 943 від 13.10.1999 року та погоджено начальником управління містобудування та архітектури 23.08.2001 року.
Згідно довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 14.12.2005 року за №713 встановлено, що у будинку по АДРЕСА_5 є самовільно збудований гараж літ Б; переобладнані допоміжні приміщення у житлові, зокрема об`єднано кватири 1 та 3, зроблено надбудову мансардного поверху, внаслідок чого збільшилась загальна площа на 51.7 кв.м. та житлова на 33.7 кв.м.
21 грудня 2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись із заявою про приватизацію квартири. 
Згідно плану та технічної характеристики на квартиру встановлено, що остання складається із п`яти кімнат, загальною площею 87.2. кв.м., житловою пл. 57.4 кв.м., у тому числі кухня 8.7 кв.м., ванна кімната 6.5 кв.м., вбиральня 0.9 кв.м., коридори 4.6, 2.8 та 6.2. кв.м., підвал 4.4. кв.м.
03 лютого 2016 року Міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядженням від 03.02.2016 № 46741, видано на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , заг пл. 87.2 кв.м. серії НОМЕР_1 .
Згідно довідки ПП «Східний масив» від 14.07.2021 року встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 списано з балансу і передано в управління ОСББ « Родини Барвінських,18».
14 липня 2002 року між ПП «Східний масив» та Управлінням ЖКГБ та екології підписано акт списання багатоквартирного будинку з балансу ПП «Східний масив».
Рішення Тернопільської міської ради за № 8/10/360 від 29.10.2021 року вирішено затвердити ОСББ «Родини Барвінських, 18» проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл.0,2039 га для обслуговування багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . Надано ОСББ в постійне користування земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:02:019:0046 пл. 0,2039 га для обслуговування багатоквартирного житлового будинку за даною адресою.
04 жовтня 2024 року та 23 жовтня 2024 року позивач звертався до виконавчого комітету Тернопільської міської ради та Тернопільського районного управління поліції щодо вжиття заходів з демонтажу самовільно встановленої огорожі на частині прибудинкової території по АДРЕСА_1 , власниками квартири АДРЕСА_2 . по АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за № 1761 від 21.11.2024 року вирішено доручити постійно діючій робочій групі, в 20-денний термін з дня прийняття рішення організувати та провести роботи з демонтажу огорожі, яка встановлена в середині прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_6 . Повідомити власників про можливість самостійного демонтажу огорожі протягом 10 денного терміну з дня прийняття рішення.
З листа ОСББ «Родини Барвінських, 18» від 29 січня 2025 року слідує, що на виконання рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради за № 1761 від 21.11.2024 року було проведено демонтаж огорожі самовільно влаштованої у середині прибудинкової території будинку по АДРЕСА_1 . Однак, у січні 2015 року при обстеженні прибудинкової території виявлено факт повторного самовільного влаштування у тому ж місці огорожі. Обґрунтовано припускається, що такі протиправні дії могли бути вчинені особами, які проживають у квартирі АДРЕСА_3 .
Згідно висновку будівельно-технічного дослідження за № 102/25-22 від 03.03.2025 року судового експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ Переймибіди В.М. встановлено, що на вирішення експерта поставлено питання чи в аварійному стані перебуває будинок по АДРЕСА_1 . Експерт дійшов висновку, що відповідно до ДСТУ -Н Б В 1.2-18:2016, технічний стан конструкцій житлового будинку аварійний, категорія 4: порушено вимоги першої групи граничних стані, і аналіз дефектів та пошкоджень з перевіреними розрахунками показує неможливість гарантувати цілісність конструкції до проведення її ремонту, підсилення або заміни, або остаточно втрачена можливість нормальної реалізації захисних функцій конструкції. Необхідно негайно виключити перебування людей в зоні можливого обвалення та/або вжити заходів, які унеможливлюють таке обвалення до проведення ремонту, підсилення або заміни конструкції або до ліквідації об`єкта.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Згідно з вимогами частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до вимог частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивач на момент його звернення до суду.
Відповідно до вимог статті першої Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
З урахуванням мети створення, ОСББ має пряме та безпосереднє відношення до усіх питань, що стосуються будинку, а отже може мати власну, окрему від інтересів кожного окремого члена об`єднання, матеріально-правову зацікавленість у спорах що стосуються будинку. 
Наявність матеріально-правової зацікавленості у ОСББ у правовідносинах, що виникають щодо будинку чи його складових, утримання, експлуатації та інших подібних питань є передумовою визнання за ОСББ самостійної процесуальної правосуб`єктності, а отже і права на звернення до суду із самостійним позовом. 
Окрім того, реальний захист прав співвласників будинку (членів ОСББ) у певних випадках потребує звернення до суду. Відтак, невизнання за ОСББ самостійного права на звернення до суду в інтересах членів, призвело б до неможливості забезпечення і захисту прав співвласників будинку і стало б невиправданою перешкодою для досягнення мети об`єднання. (подібні висновки викладені у Постанові ВС від 14 березня 2018 року у справі №815/219/17.
Відповідно до вимог статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема інших мешканців жилого будинку.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначав, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суди мають враховувати, що відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Таким чином, при розгляді даної справи підлягає доказуванню та обставина, що саме діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується право власності чи законного володіння позивача.
З матеріалів справи встановлено, що ОСББ «Родини Барвінських,18» звернулося до суду, покликаючись на те, що є банасоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 , належним користувачем земельної ділянки площею 0,2039 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер 6110100000020190046, та передана ОСББ згідно рішення Тернопільської міської ради 8/10/360 від 29.10.2021 року, на праві постійного користування. 
Однак, у 2016 році відповідачі здійснили самовільне захоплення, забудову частини земельної ділянки та майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності усіх мешканців будинку. Самовільно, без відповідних дозвільних документів влаштували мансарду, зі зміною конструкції даху, захопили частину земельної ділянки здійснивши добудову ганку та встановивши огорожу.
Вказаними діями відповідачі порушують права ОСББ та інших співвласників відповідного житлового будинку.
Також на думку позивачів, самочинне будівництво, здійснене відповідачами, призвело до посилення руйнування житлового будинку.
Відповідно до вимог частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проєкт; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.
При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.
З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.
За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
За загальним правилом у справах про знесення самочинного будівництва позивач зобов`язаний довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника квартир у житловому будинку, співвласника будинку, власника (співвласника) чи користувача земельної ділянки таким самочинним будівництвом.
Лише у випадку доведеності порушення самочинним будівництвом прав позивача, знесення самочинного будівництва можливо оцінювати на предмет можливості його застосування як крайнього заходу впливу на забудовника.
Верховний Суд України в постанові від 19 квітня 2017 року у справі № 354/612/13-ц вказав, що з урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.
Згідно з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2020 року у справі № 911/1455/19, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому, реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 909/472/18.
В постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс19) та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115гс19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно ніж ті, що встановлені цією статтею. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, у силу наведених положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.
Отже, державна реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, не виключає можливість знесення такого об`єкта нерухомості в порядку, встановленому для самочинно побудованих об`єктів.
Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Матеріалами справи підтверджено, що власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 є Тернопільська міська рада.
Спірна земельна ділянка та будинок по АДРЕСА_1 до передачі на баланс позивачу у 2021 році перебували на балансі та користуванні у ПП «Східний масив».
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за № 943 від 13.10.1999 року надано дозвіл ОСОБА_3 за власні кошти, із залученням спеціалізованої будівельної організації провести ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 . 
У 2001 році Державним науково-дослідним та проєктно-вишукувальним інститутом «Ндіпроектреконструкція» на замовлення Управління житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради виготовлено робочий проєкт виведення житлового будинку АДРЕСА_1 з аварійного стану, вид будівництва- капітальний ремонт.
23 липня 2002 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю Управління містобудування та архітектури Тернопільської міської ради видано ОСОБА_1 дозвіл № 101/02 на виконання будівельних робіт щодо виведення житлового будинку по АДРЕСА_1 з аварійного стану відповідно до проєктної документації затвердженої та зареєстрованої 23.08.2001 Управління містобудування та архітектури.
З акту поточних змін встановлено, що квартира АДРЕСА_2 об`єднана з квартирою АДРЕСА_4 , зроблено добудову мансардного приміщення, зроблено перепланування у квартирі. В результаті перепланування та добудови загальна площа збільшилась на 51.7 кв.м., в тому числі житлова на 33.7 кв.м.
03 лютого 2016 року Міським бюро технічної інвентаризації видано на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , заг пл. 87.2 кв.м. серії НОМЕР_1 . Вказане свідоцтво включає, у тому числі мансарду та ганок.
Оскільки саме на позивача було покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його прав, яке, за його твердженням, полягає у самовільному захопленні частини земельної ділянки відповідачами щодо розміщення на ній ганку та огорожі, а також самовільного захоплення горища, а позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідачами порушуються його права, зокрема щодо створення перешкод належному використанню спільним майном мешканцям та власникам квартир житлового будинку, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи позивача щодо захоплення відповідачами частини земельної ділянки, яка передана для обслуговування житлового будинку, шляхом встановлення огорожі на земельній ділянці, є безпідставними, оскільки позивачем не надано та судом не встановлено жодних доказів щодо наявності такої огорожі та її встановлення саме відповідачами. 
Так, позивач на підтвердження таких доводів посилається включно на свій лист від 29 січня 2025 року (а.с. 20) про те, що нібито після проведення демонтажу огорожі 11.12.2024 року, у січні 2025 року встановлено факт повторного її встановлення. Однак, сам у своєму листі висловлює припущення, що такі дії могли вчинити особи, які проживають у квартирі АДРЕСА_2 . Будь- які інші докази відсутні.
У позові позивач стверджує, що відповідачі відмовляються виконувати рішення ОСББ про проведення капітального ремонту житлового будинку із відселенням мешканців, однак позивачем не надано такого рішення ОСББ та не доведено факт відмови відповідачів виконувати таке рішення.
Суд не приймає до уваги посилання позивачів на постанови Великої палати Верховного Суду від 18.09.2024 справа № 914/1785/22, від 18.01.2023 справа № 488/2807/17, оскільки такі правові позиції ВС не є релевантними до цієї справи, а тому не підлягають застосуванню.
Більше того, у вказаних справах позивачами були відповідні органи місцевого самоврядування, власники земельних ділянок.
Тернопільська міська рада, яка була залучена у справі як третя особа, будь яких самостійних вимог до відповідачів не заявляла, та ні у письмових поясненнях, ні у судовому засіданні не висловлювала позицію щодо підтримання позову.
Судом також встановлено, що висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 03.03.2025 року, який долучений позивачем до позову, не підтверджено безпосереднього причинного-наслідкового зв`язку між виявленими пошкодженнями житлового будинку та проведеними відповідачами добудовами та перебудовами до будівель.
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_7 пояснив, що при наданні даного дослідження встановлював лише ступінь аварійності даного житлового будинку та не досліджував причини її виникнення.
При цьому, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що самочинно забудована відповідачами земельна ділянка є прибудинковою територією будинку по АДРЕСА_1 , а проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування питання порушення прав позивача не було заявлено.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову ОСББ «Родини Барвінських, 18» слід відмовити, оскільки позивачем не доведено порушення його прав, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності, тому право вимоги знесення самочинного будівництва належить виключно власнику земельної ділянки — Тернопільській міській раді.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 376, 379, 391 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Родини Барвінських, 18» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — Тернопільська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення права власності на самочинно збудовані приміщення та зобов`язання їх знести, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Родини Барвінських, 18»,  вул. Родини Барвінських, 18 м. Тернопіль; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Відповідачі: 
ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 .
ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 .
Комунальне підприємство «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», вул. За Рудкою, 35 м.Тернопіль, код ЄДРПОУ 14028717.
Третя особа: Тернопільська міська рада, вул. Листопадова, 5 м.Тернопіль; код ЄДРПОУ – 34334305.
Повне рішення складено 04 вересня 2026 року.

Головуюча суддя       І.М. Черніцька