Справа № 650/6403/25
провадження № 2/650/1319/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року	селище Велика Олександрівка	

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого – судді Сікори О.О.,
за участю секретаря судового засідання Завістовської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник – адвокат Бєліков Андрій Андрійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання договорів оренди землі,
В С Т А Н О В И В :
07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Бєлікова А.А. звернулися до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання двох договорів оренди землі у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати.
Позов заявлено щодо двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права орендодавця за договорами щодо яких позивачі набули як правонаступники спадкодавця ОСОБА_3 . Позивачі просять розірвати договори оренди землі б/н від 09 листопада 2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:028:0009 площею 2,6732 га, номер запису про інше речове право 31954494, та щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:023:0018 площею 6,3595 га, номер запису про інше речове право 31951543.
В обґрунтування позову представник позивачів зазначає, що обидва договори були укладені спадкодавцем позивачів ОСОБА_3 з ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС». У подальшому, 25 липня 2017 року, стороною орендаря стало ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», а 17 квітня 2025 року право оренди було передано ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі договору купівлі-продажу права оренди, у зв`язку з чим позов пред`явлено до обох товариств.
За твердженням позивачів, орендна плата за користування обома земельними ділянками за 2022, 2023 та 2024 роки їм не нараховувалася та не виплачувалася. На підтвердження зазначеного до матеріалів справи долучено інформацію органів ДПС про отримані позивачами доходи, з якої, на думку сторони позивачів, не вбачається нарахування та виплати їм відповідачами орендної плати у спірний період.
Представник позивачів також зазначає, що ним направлялися адвокатські запити до ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» із вимогою надати інформацію та документи щодо нарахування і виплати орендної плати за 2022–2024 роки, однак підтверджень проведення таких розрахунків отримано не було.
Позивачі виходять із того, що відповідно до додаткових угод від 06 травня 2019 року орендна плата за кожним договором становить 5,91 відсотка від нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки та має бути внесена до 31 грудня кожного року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:028:0009 становить 92 561,90 грн, а земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:023:0018 – 215 977,76 грн.
За наведеним у позовній заяві розрахунком сукупний розмір орендної плати за двома договорами становить 18 234,69 грн за один рік, а за 2022, 2023 та 2024 роки – 54 704,07 грн. Позивачі самостійної майнової вимоги про стягнення цієї суми не заявляють, а посилаються на повну несплату орендної плати протягом трьох років як на підставу для розірвання договорів.
Разом з тим у позовній заяві представник позивачів окремо звертає увагу на обставини 2022 року, пов`язані з тимчасовою окупацією території та неможливістю нормального ведення сільськогосподарського виробництва. При цьому сторона позивачів вважає, що навіть у разі неврахування несплати за 2022 рік відповідач допустив повну несплату орендної плати ще у двох окремих розрахункових періодах – за 2023 та 2024 роки, що є достатнім для висновку про систематичність порушення.
Крім того, позивачі зазначають, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» упродовж 2023–2024 років не повідомляло орендодавців про неможливість користування конкретними земельними ділянками, не пропонувало змінити розмір чи строк внесення орендної плати, не ініціювало спільного обстеження земель та не надало індивідуальних документів, які б підтверджували фактичне забруднення вибухонебезпечними предметами саме спірних ділянок.
На підтвердження своїх заперечень проти доводів про повну неможливість господарської діяльності позивачі послалися також на відповіді інших суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території Бериславського району, зокрема ТОВ «АГРО-ЛАЙФ 2023» та ТОВ «Додола 2021». За змістом цих відповідей після деокупації відповідних територій окремі сільськогосподарські підприємства проводили обстеження земель, вживали заходів щодо їх безпечного використання, здійснювали господарську діяльність та виплачували орендну плату власникам земельних ділянок.
До позовної заяви також долучено нотаріально посвідчені письмові заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у яких наведено відомості про здійснення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» сільськогосподарських робіт на території Бериславського району у 2023–2024 роках із залученням техніки та працівників.
30 жовтня 2025 року представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач не спростовує факту невнесення орендної плати у заявлені позивачами роки, однак вважає, що таке невиконання було зумовлено обставинами, за які товариство не відповідає, та що у нього були відсутні правові підстави для сплати орендної плати у період, коли використання землі було неможливим.
У відзиві ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» посилається на збройну агресію рф, тимчасову окупацію територій Херсонської області, втрату підприємством доступу до виробничої бази та майна, викрадення і знищення сільськогосподарської техніки та іншого майна. На підтвердження цих обставин відповідач надав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року.
За змістом відзиву, у вказаному кримінальному провадженні зафіксовано обставини незаконного заволодіння майном на базі підприємства у селищі Новорайськ, втрати доступу представників товариства до підприємства, а також захоплення військовими рф техніки та майна, у тому числі сільськогосподарських безпілотних літальних апаратів.
Відповідач вважає, що зазначені події істотно вплинули на можливість відновлення господарської діяльності підприємства після деокупації та у сукупності з ризиком мінного забруднення унеможливлювали безпечне використання орендованих земельних ділянок.
ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» посилається на статтю 617 ЦК України щодо звільнення від відповідальності у разі дії непереборної сили та на частину шосту статті 762 ЦК України, згідно з якою наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Окремо відповідач посилається на загальний лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким військову агресію рф проти України віднесено до форс-мажорних обставин, та вважає, що цей документ разом з іншими доказами підтверджує об`єктивність причин невиконання зобов`язань.
Крім того, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» посилається на нормативне регулювання плати за землю у період воєнного стану, рішення та розпорядження військових адміністрацій, прийняті у зв`язку з потенційною загрозою забруднення територій вибухонебезпечними предметами, а також на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 650/3776/24.
У відзиві зазначено і про лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року. За твердженням відповідача, цим листом підтверджено потенційну забрудненість територій вибухонебезпечними предметами та неможливість гарантувати безпеку польових робіт через постійні обстріли. Водночас відповідач зазначає, що піротехнічні розрахунки ДСНС безпосередньо не залучалися до розмінування відповідних земель, а такі роботи могли здійснюватися іншими фаховими підрозділами.
ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» також посилається на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 лютого 2025 року у справі № 908/929/24 та вважає, що перебування земельної ділянки на території ведення бойових дій або на іншій території, визначеній спеціальним переліком, може бути підставою для відсутності обов`язку зі сплати орендної плати.
Щодо нотаріально посвідчених письмових заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідач заперечив проти їх використання як належних і допустимих показань свідків та просив, у разі якщо суд вважатиме за необхідне досліджувати повідомлені цими особами відомості саме як показання свідків, викликати їх до суду для безпосереднього допиту.
04 листопада 2025 року представник позивачів подав відповідь на відзив. У ній він наполягає, що надані відповідачем матеріали не доводять повної та безперервної неможливості використання саме земельних ділянок з кадастровими номерами 6520686700:03:028:0009 та 6520686700:03:023:0018 упродовж 2023 та 2024 років.
Представник позивачів зазначає, що відомості про загальний рівень мінної небезпеки, рішення органів влади щодо податкових пільг та документи, пов`язані з втратою підприємством майна у 2022 році, не є тотожними доказам фактичного стану кожної конкретної земельної ділянки у 2023–2024 роках і не підтверджують абсолютної неможливості її використання протягом двох повних календарних років.
У відповіді на відзив сторона позивачів також посилається на лист Новорайської сільської військової адміністрації від 23 вересня 2025 року № 01-12/2934/25 та зазначає, що окремих розпоряджень щодо визнання саме спірних земельних ділянок непридатними для використання не приймалося.
Також представник позивачів заперечив релевантність посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 908/929/24, вказуючи, що правовідносини у тій справі стосувалися плати за земельні ділянки державної або комунальної власності та спеціального податкового регулювання, тоді як у цій справі йдеться про виконання приватноправового договірного обов`язку перед власниками земельних ділянок.
04 листопада 2025 року ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» подало додаткові пояснення, у яких додатково послалося на інтерактивну карту територій, забруднених або ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, яку адмініструє ДСНС, а також на близькість Новорайської територіальної громади до районів бойових дій і тимчасово окупованих територій.
На думку відповідача, сукупність ризиків мінного забруднення, обстрілів, атак безпілотних літальних апаратів та близькості до лінії бойового зіткнення створює реальну загрозу життю і здоров`ю працівників та фактично унеможливлює проведення польових робіт, посівної кампанії і збирання врожаю.
13 березня 2026 року представник позивачів – адвокат Бєліков А.А. подав заяву, у якій просив проводити призначене судове засідання та подальші судові засідання у цій справі без його участі та без участі позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
На судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх представник не з`явилися. Враховуючи подану представником позивачів заяву про розгляд справи за їх відсутності та те, що суд не визнавав їх особисту явку обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивачів.
Представники ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на судове засідання також не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причин неявки, які б перешкоджали розгляду справи, суду не повідомлено. При цьому ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» реалізувало своє право на подання письмових заяв по суті справи, подавши відзив та додаткові пояснення, які судом досліджено та оцінено.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови його належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За встановлених обставин підстав для відкладення розгляду справи суд не встановив, тому вважає за можливе вирішити спір за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів.
Оскільки на судове засідання не з`явилися всі учасники справи та розгляд здійснюється за їх відсутності, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази, заяви по суті справи та надані учасниками письмові пояснення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Матеріалами справи підтверджено існування двох окремих договірних правовідносин оренди землі, первісним орендодавцем у яких була ОСОБА_3 , а первісним орендарем – ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС». Предметом кожного договору є окрема земельна ділянка сільськогосподарського призначення, передана у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
За договором оренди землі б/н від 09 листопада 2016 року в оренду передано земельну ділянку з кадастровим номером 6520686700:03:028:0009 площею 2,6732 га, розташовану на території колишньої Степнянської сільської ради, яка нині входить до Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. Номер запису про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – 31954494.
За іншим договором оренди землі б/н від 09 листопада 2016 року в оренду передано земельну ділянку з кадастровим номером 6520686700:03:023:0018 площею 6,3595 га, розташовану на тій самій території. Номер запису про інше речове право – 31951543.
25 липня 2017 року сторона орендаря за договорами була змінена з ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» на ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». 17 квітня 2025 року право оренди за договорами передано ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі договору купівлі-продажу права оренди, внаслідок чого до нового орендаря перейшли права та обов`язки, пов`язані з чинними договорами оренди.
Відповідно до додаткових угод від 06 травня 2019 року орендна плата за кожним договором визначена у грошовій формі у розмірі 5,91 відсотка від нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки за один рік оренди та підлягає внесенню до 31 грудня кожного року. Строк дії обох договорів визначено до 30 листопада 2029 року.
Таким чином, своєчасне внесення орендної плати є не другорядним, а основним зустрічним майновим обов`язком орендаря за користування належними орендодавцям земельними ділянками. Саме регулярне отримання обумовленої договором плати є тим майновим результатом, на який орендодавець вправі розраховувати, передаючи свою земельну ділянку іншій особі у довгострокове користування.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:028:0009 становить 92 561,90 грн, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:023:0018 – 215 977,76 грн. Сукупна нормативна грошова оцінка обох земельних ділянок становить 308 539,66 грн.
Виходячи з погодженого сторонами розміру орендної плати – 5,91 відсотка нормативної грошової оцінки, за розрахунком, наведеним позивачами та не спростованим відповідачами належними доказами, загальний розмір орендної плати за користування двома земельними ділянками становить 18 234,69 грн за один календарний рік.
Отже, за умовами договорів орендар повинен був нарахувати та сплатити стороні орендодавців орендну плату за 2022 рік у розмірі 18 234,69 грн, за 2023 рік – 18 234,69 грн та за 2024 рік – 18 234,69 грн. Загальний розмір орендної плати за три заявлені позивачами роки становить 54 704,07 грн.
Матеріали справи не містять платіжних доручень, банківських документів, видаткових касових ордерів, відомостей про перерахування коштів або інших первинних документів, які підтверджували б фактичну виплату позивачам орендної плати за 2022, 2023 чи 2024 рік. Відповідачі таких доказів суду також не надали.
Надані позивачами відомості органів ДПС про отримані доходи не містять даних, які б підтверджували виплату відповідачами позивачам орендної плати у спірні роки. При цьому ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» у відзиві не посилається на проведення повного розрахунку з орендодавцями та не надає власного альтернативного розрахунку сплачених сум, а обґрунтовує свою позицію саме відсутністю, на його думку, обов`язку сплачувати орендну плату через неможливість користування землею.
За таких обставин суд вважає доведеним сам факт невнесення орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки. Водночас установлення факту несплати не є тотожним автоматичному висновку про наявність трьох випадків порушення, оскільки кожний спірний період підлягає окремій правовій оцінці з урахуванням доводів відповідача про застосування частини шостої статті 762 ЦК України.
Щодо 2022 року суд враховує, що територія Новорайської сільської територіальної громади упродовж значної частини цього року перебувала в умовах тимчасової окупації та безпосереднього впливу воєнних дій. Внаслідок цього нормальний доступ суб`єктів господарювання до виробничих баз, техніки та сільськогосподарських земель був істотно обмежений або відсутній.
Надані відповідачем відомості з кримінального провадження № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року підтверджують, що в період окупації підприємство заявляло про втрату доступу до майна та про незаконне заволодіння належними йому транспортними засобами, технікою й іншими матеріальними ресурсами. Ці обставини безпосередньо стосуються 2022 року та об`єктивно впливали на можливість проведення сільськогосподарських робіт.
Суд також бере до уваги сезонний характер сільськогосподарського виробництва. Неможливість проведення посівної кампанії у відповідні агротехнічні строки внаслідок окупації та воєнних дій не може бути усунута простим відновленням доступу до землі наприкінці календарного року, оскільки втрачений виробничий цикл та відсутність урожаю безпосередньо впливають на результати господарської діяльності за весь рік.
Відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. З урахуванням сукупності встановлених щодо 2022 року обставин суд дійшов висновку, що невнесення орендної плати саме за цей рік не може бути поставлене орендарю у вину як договірне порушення та не підлягає врахуванню як один із випадків систематичної несплати.
Тому сума орендної плати за 2022 рік у розмірі 18 234,69 грн враховується судом лише при визначенні загального обсягу платежів, які за формальними умовами договорів підлягали нарахуванню за заявлений позивачами трирічний період, однак невнесення цієї суми не використовується судом як самостійна підстава для розірвання договорів.
Іншої правової оцінки потребує невнесення орендної плати за 2023 та 2024 роки. За ці два повні календарні роки після деокупації загальний розмір орендної плати за двома договорами становив 36 469,38 грн, а саме по 18 234,69 грн за кожний рік.
Доказів внесення орендної плати за 2023 рік у розмірі 18 234,69 грн та за 2024 рік у такому ж розмірі матеріали справи не містять. Відповідно, за кожним із двох договорів оренди мала місце повна несплата погодженої сторонами орендної плати у двох окремих розрахункових періодах.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Стаття 21 Закону України «Про оренду землі» визначає орендну плату за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Відповідно до статті 24 цього Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
За змістом статті 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених законом та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами.
Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України систематична несплата орендної плати визначена як підстава припинення права користування земельною ділянкою.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 виснувала, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова – два та більше випадки, повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. У разі такої систематичної повної несплати зазначена спеціальна норма є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору.
Отже, для вирішення цього спору суд має встановити не лише факт відсутності платежів, а й надати оцінку запереченням відповідача щодо того, чи існували у 2023 та 2024 роках обставини, які відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України повністю звільняли орендаря від орендної плати.
Стаття 617 ЦК України передбачає можливість звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Водночас ця норма регулює насамперед питання відповідальності за порушення, а не автоматичне припинення самого основного грошового зобов`язання.
Для звільнення від орендної плати саме на підставі частини шостої статті 762 ЦК України необхідним є встановлення об`єктивної та безпосередньої неможливості використання переданого в оренду майна через обставини, за які орендар не відповідає. Така неможливість має бути доведена щодо конкретного об`єкта оренди та конкретного періоду, за який орендар просить визнати відсутнім обов`язок зі сплати.
Загальний лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчує наявність надзвичайних обставин загальнодержавного характеру, пов`язаних зі збройною агресією рф. Проте цей лист не містить індивідуалізації спірних договорів, земельних ділянок та конкретного грошового зобов`язання, яке не могло бути виконане у 2023 чи 2024 році.
Сам факт воєнного стану, збройної агресії або існування форс-мажорних обставин не означає автоматичного звільнення будь-якого боржника від будь-якого зобов`язання. Сторона, яка посилається на такі обставини, повинна довести причинно-наслідковий зв`язок між ними та неможливістю виконати конкретне зобов`язання у конкретний період.
Відомості ЄРДР у кримінальному провадженні № 42022232090000075 мають істотне значення для оцінки обставин 2022 року, однак не встановлюють фактичний стан земельних ділянок з кадастровими номерами 6520686700:03:028:0009 та 6520686700:03:023:0018 упродовж 2023 та 2024 років. Вони не містять даних про виявлення вибухонебезпечних предметів саме на цих ділянках та не підтверджують повної неможливості доступу до них протягом двох повних календарних років.
Доводи відповідача про потенційне забруднення земель вибухонебезпечними предметами суд оцінює з урахуванням того, що ризик мінного забруднення на деокупованих територіях є об`єктивно серйозною обставиною, яка не може ігноруватися. Водночас для застосування частини шостої статті 762 ЦК України недостатньо встановити лише загальну небезпеку або можливість забруднення певної території.
Необхідно довести, що саме об`єкт оренди фактично не міг бути використаний упродовж конкретного періоду. У цій справі матеріали не містять індивідуальних актів нетехнічного або технічного обстеження спірних земельних ділянок, актів виявлення на них вибухонебезпечних предметів, приписів про заборону їх використання чи інших документів, які встановлювали б повну непридатність кожної з двох ділянок упродовж усього 2023 або 2024 року.
Лист Новорайської сільської військової адміністрації від 23 вересня 2025 року № 01-12/2934/25, на який посилається сторона позивачів, також не підтверджує існування окремого рішення про визнання саме земельних ділянок з кадастровими номерами 6520686700:03:028:0009 та 6520686700:03:023:0018 непридатними для використання.
Суд окремо оцінює посилання відповідача на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025 року. Наведені у відзиві відомості про потенційну забрудненість територій та неможливість гарантувати безпеку польових робіт характеризують загальну безпекову ситуацію, однак не є актом розмінування, актом технічного обстеження або іншим індивідуальним документом щодо двох спірних земельних ділянок.
Крім того, сама вказівка на те, що піротехнічні підрозділи ДСНС не проводили на відповідній території розмінування, а такі роботи могли проводитися іншими уповноваженими підрозділами, не доводить ані фактичного забруднення спірних земельних ділянок, ані навпаки їх повного очищення. Така інформація не дозволяє встановити конкретний період, протягом якого користування кожною із земельних ділянок було абсолютно неможливим.
Інтерактивна карта ДСНС, на яку відповідач посилається у додаткових поясненнях, відображає інформацію про території, де виявлено або ймовірно можуть знаходитися вибухонебезпечні предмети. Вона має значення для загальної оцінки ризиків, але не замінює індивідуального доказу стану конкретної земельної ділянки у минулому та не підтверджує автоматично її повну непридатність для використання протягом 2023 і 2024 років.
Доводи відповідача про щоденні обстріли, атаки FPV-дронів та близькість території до районів бойових дій також свідчать про складні та небезпечні умови господарювання. Проте складність, підвищена небезпека та господарський ризик не є тотожними юридично значимій повній об`єктивній неможливості користуватися конкретним об`єктом оренди протягом усього спірного періоду.
Рішення та розпорядження військових адміністрацій, на які посилається відповідач, приймалися переважно у контексті застосування спеціального податкового режиму, плати за землю та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності у зв`язку з потенційною загрозою забруднення вибухонебезпечними предметами.
Спірні земельні ділянки перебувають у приватній власності, а орендна плата у цій справі є договірним платежем на користь приватних орендодавців. Тому податкові пільги або звільнення від публічно-правових платежів не є автоматичним звільненням орендаря від приватноправового грошового зобов`язання, встановленого договорами.
З цих же мотивів суд не приймає посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 908/929/24 як таке, що саме по собі визначає результат цього спору. За наведеними сторонами відомостями правовідносини у тій справі стосувалися спеціального законодавчого регулювання плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, тоді як у цій справі вирішується питання виконання приватного договору оренди землі.
Постанова Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 650/3776/24 також не має преюдиційного значення для цієї справи щодо оцінки фактичної можливості використання саме спірних земельних ділянок. Висновок у кожній справі формується з урахуванням конкретного об`єкта оренди, періоду, доказів його стану та поведінки сторін договору.
Суд бере до уваги також те, що матеріали справи не містять доказів направлення орендарем упродовж 2023–2024 років на адресу орендодавців повідомлень про повну неможливість використання спірних земельних ділянок. Відсутні також докази пропозицій про зміну умов договорів, зменшення або відстрочення орендної плати, спільне обстеження земель чи інше договірне врегулювання наслідків обставин, на які відповідач посилається у суді.
Для суду така обставина має значення не як самостійна підстава відповідальності, а при оцінці добросовісності поведінки сторони довгострокового договору. Орендар, який вважає, що протягом тривалого часу повністю позбавлений можливості користуватися майном і тому не зобов`язаний вносити орендну плату, за звичайного перебігу цивільних відносин має повідомити про це контрагента та вживати заходів для врегулювання ситуації.
Надані позивачами відповіді ТОВ «АГРО-ЛАЙФ 2023» та ТОВ «Додола 2021» суд не розцінює як прямий доказ безпечності чи фактичного обробітку саме земельних ділянок позивачів. Водночас вони мають допоміжне значення, оскільки свідчать, що після деокупації сільськогосподарська діяльність у Бериславському районі не була абсолютно неможливою на всій його території та що інші суб`єкти господарювання вживали заходів для перевірки стану земель і відновлення діяльності.
Щодо нотаріально посвідчених письмових заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд зазначає, що показання свідка за правилами цивільного процесу мають бути безпосередньо сприйняті судом із забезпеченням учасникам справи можливості поставити свідку запитання та перевірити джерело його обізнаності.
Нотаріальне посвідчення справжності підпису особи на письмовій заяві підтверджує факт вчинення підпису відповідною особою, але не засвідчує достовірність викладених нею фактичних обставин. За відсутності безпосереднього допиту цих осіб суд не покладає їх письмові заяви в основу висновку про фактичне здійснення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» сільськогосподарських робіт на спірних земельних ділянках у 2023–2024 роках.
Таким чином, висновок суду у цій справі не ґрунтується на нотаріально посвідчених письмових заявах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідно, заперечення відповідача щодо неможливості використання таких заяв як заміни безпосереднього допиту свідка не впливають на оцінку інших доказів та на встановлені судом факти.
Оцінивши всі наведені відповідачем обставини у сукупності, суд визнає доведеними складність і небезпечність здійснення господарської діяльності на відповідній території після деокупації, однак не вважає доведеною повну, об`єктивну та безперервну неможливість використання саме обох спірних земельних ділянок протягом усього 2023 року та всього 2024 року.
За відсутності належних індивідуальних доказів такої неможливості підстав для повного звільнення орендаря від орендної плати за 2023 та 2024 роки відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України суд не встановив.
Отже, невнесення орендної плати за 2023 рік у загальному розмірі 18 234,69 грн та за 2024 рік у такому ж розмірі є двома окремими випадками повної несплати орендної плати за договорами. Сукупний розмір несплаченої орендної плати за ці два роки становить 36 469,38 грн.
Наявність двох окремих випадків повної несплати відповідає критерію систематичності у розумінні пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України. З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/391/23 така систематична повна несплата є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору оренди землі.
Суд враховує, що орендна плата є істотною майновою складовою орендних відносин, а її повна невиплата протягом двох років поспіль позбавила орендодавців того результату, на який вони обґрунтовано розраховували при передачі земельних ділянок у користування іншій особі.
Передача 17 квітня 2025 року права оренди ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не усуває факту порушення, яке вже відбулося у період дії договорів, та не припиняє право орендодавців вимагати розірвання договорів з підстав, що виникли до переходу права оренди. Новий орендар набув права оренди в тому юридичному стані, в якому відповідні договірні правовідносини існували на момент переходу.
Разом з тим участь ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» у справі як відповідача є необхідною, оскільки саме за цим товариством на час вирішення спору зареєстровано право оренди, а рішення про розірвання договорів безпосередньо впливає на обсяг його речових та зобов`язальних прав.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання двох договорів оренди землі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає таке. За подання позовної заяви, яка містить дві вимоги немайнового характеру та подана в електронній формі, позивачами сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 937,92 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачами витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на відповідачів. З урахуванням участі у спірних правовідносинах обох відповідачів суд вважає за необхідне стягнути судовий збір порівну – по 968,96 грн з кожного відповідача.
Позивачі також просили стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Однак матеріали справи, надані суду для вирішення спору по суті, не містять належних і достатніх доказів, які б давали можливість визначити фактично понесений та сплачений розмір таких витрат і перевірити його співмірність. У зв`язку з цим підстав для визначення та стягнення конкретної суми витрат на професійну правничу допомогу у цьому рішенні суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 223, 247, 259, 263–265 ЦПК України, статтями 526, 617, 629, 651, 762 ЦК України, статтями 96, 141 ЗК України, статтями 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», Великоолександрівський районний суд Херсонської області,
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник – адвокат Бєліков Андрій Андрійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання договорів оренди землі – задовольнити.
Розірвати договір оренди землі № б/н від 09 листопада 2016 року, укладений між ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (новий орендар — ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі договору купівлі-продажу права оренди від 17 квітня 2025 року) та спадкодавцем позивачів ОСОБА_3 , номер запису про право (номер запису в Державному реєстрі прав) 31954494, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:028:0009.
Розірвати договір оренди землі № б/н від 09 листопада 2016 року, укладений між ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (новий орендар — ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі договору купівлі-продажу права оренди від 17 квітня 2025 року) та спадкодавцем позивачів ОСОБА_3 , номер запису про право (номер запису в Державному реєстрі прав) 31951543, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:023:0018.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 17 липня 2026 року.

Суддя: __________________ О.О. Сікора