25.08.2026 Справа № 752/21636/23
Справа № 752/21636/23
Провадження № 2/756/5819/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Шролик І.С., 
секретар судового засідання Венгерський В.М., 
за участю: представників позивачів - ОСОБА_8., ОСОБА_9., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія», Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус», Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» про зміну договорів у зв`язку з обставинами, які істотно змінились,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
Позивачі звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просили змінити пункти 1.4 та 3.2 договорів про відступлення права вимоги та заміну сторони, а також пункт 2.3 угод про визначення ціни відступлення права вимоги, укладених 02.04.2021, виклавши їх у запропонованій позивачами редакції.
Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 02.04.2021 між ними як новими покупцями, з одного боку, та АТ «Ельбрус» і АТ «Атлон» як первісними покупцями, з іншого боку, було укладено договори про відступлення права вимоги та заміну сторони за договорами купівлі-продажу майнових прав від 12.03.2021, а також угоди про визначення ціни відступлення права вимоги. За умовами цих правочинів позивачі набували право вимоги майнових прав на апартаменти та машино-місця у пусковому комплексі № 2 багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , забудовником якого є ТОВ «Столиця-Зем-Індустрія».
Позивачі зазначали, що за умовами договорів право вимоги переходить до нового покупця лише після повної сплати ціни відступлення, а ціна сплачується за графіком чергових платежів з індексацією залежно від курсу долара США. Передача майнових прав поставлена в залежність від готовності об`єкта будівництва до експлуатації та повної оплати. Позивачі сплатили перші та частину чергових платежів.
Позивачі вказували, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та запровадженням з 24.02.2022 воєнного стану істотно змінилися обставини, якими вони керувалися при укладенні договорів. Зокрема, будівельні роботи на об`єкті не проводяться, погіршився загальний стан економіки, а внаслідок підвищення курсу долара США приблизно на 25 % зросла визначена з урахуванням індексації ціна відступлення права вимоги. На переконання позивачів, це порушило баланс майнових інтересів сторін на користь відповідачів, оскільки обов`язок сплати чергових платежів не залежить від ходу будівництва, а самі майнові права можуть бути не отримані. Позивачі також посилалися на ризики, пов`язані з воєнними діями, та на те, що первісні покупці є пов`язаними із забудовником особами.
З метою відновлення, на думку позивачів, балансу інтересів сторін вони пропонували відповідачам змінити умови договорів та угод, поставивши момент переходу права вимоги в залежність від сплаченої частини ціни, а строк сплати чергових платежів - у залежність від завершення відповідних етапів будівництва. Направлену 05.09.2023 пропозицію відповідачі залишили без відповіді, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду.
Рух справи
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва занесеною до журналу судового засідання від 10 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2025 року закрито провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору. 
Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2025 року скановано на направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2026 року справу передано на розгляду головуючому судді Шролик І.С. 
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 25 травня 2026 року.
Ухвалою суду від 25 травня 2026 року повторно витребувано у ТОВ «Столиця-зем-індустрія», а також витребувати у Територіального управління БЕБ у м.Києві (вилучених відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 17 травня 2024 року, проведеного на виконання ухвали суду від 17 квітня 2024 року по справі 757/16469/24-к): належним чином засвідчені копії договорів купівлі-продажу майнових прав.
На виконання вимог ухвали з Територіального управління БЕБ у м.Києві надійшли копії витребуваних договорів.
В судовому засіданні 24 серпня 2026 року за клопотанням представника позивача закрито провадження в частині вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Столиця-зем-індустрія», АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» про зміну договорів про відступлення права вимоги і заміни сторони у відповідності з обставинами, які істотно змінились в частині укладених договорів за паркомісцями. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_4 щодо укладених договорів за апартаментами залишені до розгляду. 
У судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9., кожний окремо підтримали позовні вимоги з підстав та мотивів наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Фактичні обставини справи
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Між ТОВ «Столиця-Зем-Індустрія», як продавцем та АТ «Ельбрус» і АТ «Атлон», як покупцями 12.03.2021 було укладено договори купівлі-продажу майнових прав на апартаменти та машино-місця у пусковому комплексі № 2 багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 .
Між АТ «Ельбрус» і АТ «Атлон», як первісними покупцями та позивачами як новими покупцями 02.04.2021 було укладено договори про відступлення права вимоги та заміну сторони за вказаними договорами купівлі-продажу майнових прав, а також угоди про визначення ціни відступлення права вимоги, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями цих правочинів.
За умовами договорів про відступлення права вимоги (пункти 1.4, 3.2) право вимоги переходить від первісного покупця до нового покупця після сплати ціни відступлення; за умовами пункту 2.3 угод про визначення ціни оплата здійснюється за графіком чергових платежів, розмір яких індексується залежно від встановленого Національним банком України курсу долара США за визначеною сторонами формулою. Передача майнових прав на апартаменти та машино-місця здійснюється після отримання документа про готовність об`єкта будівництва до експлуатації та повної оплати.
Судом встановлено, що позивачі сплатили перші та частину чергових платежів за угодами про визначення ціни відступлення права вимоги; решта ціни відступлення станом на час звернення з позовом залишилася несплаченою.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію Російської Федерації проти України.
Позивачі 03.09.2023 направили відповідачам пропозицію про зміну умов договорів та угод у зв`язку з обставинами, які істотно змінились, яка залишена без відповіді.
Між сторонами виник спір стосовно наявності підстав для внесення змін в умови укладених між сторонами договорів.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. 
За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Підстави для зміни або розірвання договору визначені ст. 651 ЦК України, за змістом якої зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін договір може бути змінено у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Частиною 4 ст. 652 ЦК України передбачено, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Зі змісту наведених норм випливає, що зміна договору за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин є винятковим заходом. 
Можливість такої зміни пов`язується не з наявністю істотної зміни обставин як такої, а з одночасною наявністю всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, та, додатково, з винятковістю випадку у розумінні ч. 4 цієї статті. Відсутність хоча б однієї з цих умов виключає задоволення позову про зміну договору.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 303/4645/16-ц, в якій зазначено, що розірвання (зміна) договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, при цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України. У цій же постанові Верховний Суд виходив з того, що сторона, яка прийняла на себе грошове зобов`язання, ціна якого визначається з урахуванням курсу іноземної валюти, усвідомлює та приймає на себе відповідні валютні ризики.
Застосовуючи наведені норми та правові висновки, відповідно до положення ч.4 ст.263 ЦПК України до встановлених обставин, суд виходить з такого.
Обов`язок довести наявність одночасно всіх передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України умов, а також винятковість випадку (ч. 4 ст. 652 ЦК України) покладається на позивачів як на заінтересовану сторону (ст. 12, 81 ЦПК України).
Щодо четвертої умови (із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона) суд зазначає наступне. 
Однією з основних обставин, на яку посилаються позивачі, є збільшення ціни відступлення внаслідок підвищення курсу долара США. Водночас самі умови угод про визначення ціни відступлення права вимоги (пункт 2.3) прямо передбачають індексацію кожного чергового платежу залежно від курсу долара США, встановленого Національним банком України, за погодженою сторонами формулою. 
Отже, ризик зміни курсу валют сторони свідомо передбачили та розподілили саме на нового покупця, поклавши на позивачів обов`язок сплачувати індексовані платежі. За таких умов із суті договору безпосередньо випливає, що ризик зміни цієї обставини несе заінтересована сторона - позивачі, а тому четверта з передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України умов відсутня. Уже сама лише відсутність цієї умови виключає задоволення позову про зміну договорів та угод.
Не доведено й другої умови. Коливання курсу іноземної валюти, а також пов`язані з ним інфляційні процеси є прогнозованими явищами господарського обороту, можливість настання яких сторони не лише могли передбачити, а й прямо врахували в договорі, запровадивши механізм валютної індексації платежів. Тому зміну ціни відступлення внаслідок зміни курсу долара США не можна вважати обставиною, яку позивачі не могли передбачити та усунути при всій турботливості й обачності, що від них вимагалися.
Не знайшла підтвердження і третя умова. Запропонована позивачами редакція не відновлює рівновагу договірних відносин, а перерозподіляє ризики виключно на користь позивачів: обов`язок сплати чергових платежів ставиться в залежність від завершення етапів будівництва, які здійснюються третьою особою, а право вимоги набувається пропорційно вже сплаченій частині. Унаслідок такої зміни первісні покупці (АТ «Ельбрус» та АТ «Атлон») фактично позбавлялися б погодженого сторонами зустрічного надання - своєчасної та повної оплати ціни відступлення, тоді як позивачі зберігали б усі вигоди правочину. Такий перерозподіл не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ст. 3 ЦК України) і не є приведенням договору у відповідність з обставинами в розумінні ст. 652 ЦК України.
Не доведено позивачами й винятковості випадку в розумінні ч. 4 ст. 652 ЦК України, а саме того, що збереження договорів у незмінному вигляді суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договорів на умовах, які пропонується встановити судом. Навпаки, запропонована зміна ставить виконання грошового зобов`язання позивачів у залежність від дій третьої особи - продавця (забудовника), що не відповідає винятковому характеру передбаченого ч. 4 ст. 652 ЦК України заходу.
Суд відхиляє доводи позивачів про те, що підставою для зміни договорів є засвідчені Торгово-промисловою палатою України форс-мажорні обставини, з огляду на наступне. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та істотна зміна обставин (ст. 652 ЦК України) є самостійними правовими інститутами з різними правовими наслідками. 
Форс-мажор за змістом ст. 617 ЦК України та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» звільняє сторону від відповідальності за невиконання або прострочення виконання зобов`язання на період своєї дії, проте не змінює змісту самого зобов`язання, не переносить строків його виконання і сам по собі не є підставою для зміни умов договору. Крім того, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 має загальний характер і не підтверджує впливу форс-мажорних обставин на виконання конкретного зобов`язання конкретного позивача.
Суд відхиляє і доводи позивачів про те, що сама по собі збройна агресія російської федерації проти України, запровадження воєнного стану, погіршення стану економіки та знецінення національної валюти є підставою для зміни договорів. 
Зазначені обставини, які мають загальний характер, самі по собі, без доведення одночасної наявності всіх передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України умов стосовно конкретних спірних правочинів, не можуть бути підставою для зміни договору за рішенням суду.
Доводи позивачів про невиконання ТОВ «Столиця-Зем-Індустрія» зобов`язань із будівництва об`єкта суд також відхиляє як підставу заявленого позову. Невиконання забудовником зобов`язань за договорами купівлі-продажу майнових прав у разі його доведення може бути підставою для застосування відповідних способів захисту у відносинах із забудовником, проте не для зміни за ст. 652 ЦК України умов інших правочинів - договорів про відступлення права вимоги та угод про визначення ціни. Причинно-наслідкового зв`язку між запровадженням воєнного стану та заявленим дисбалансом саме у спірних правочинах позивачами не доведено.
Суд враховує також, що запропонована позивачами зміна пункту 2.3 угод про визначення ціни відступлення ставить обов`язок оплати в залежність від етапів будівництва, які здійснює продавець - ТОВ «Столиця-Зем-Індустрія», що не є стороною угод про визначення ціни відступлення права вимоги (укладених між первісним і новим покупцями). Покладення на відповідачів за такими угодами обов`язків, виконання яких залежить від дій третьої особи, суперечило б змісту відповідних зобов`язань.
Посилання позивачів на те, що АТ «Ельбрус» та АТ «Атлон» є пов`язаними із забудовником особами, не змінює наведеної правової оцінки та само по собі не свідчить про наявність умов, передбачених ст. 652 ЦК України.
Та обставина, що направлена позивачами пропозиція про зміну договорів залишена відповідачами без відповіді, свідчить лише про недосягнення сторонами згоди щодо зміни договорів і відкриває можливість вирішення спору судом, проте сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки не звільняє позивачів від доведення передбачених ст. 652 ЦК України підстав.
Доводи відповідача (АТ «Атлон») про відсутність предмета спору у зв`язку з розірванням договорів в односторонньому порядку суд до уваги як підставу для відмови у позові не бере, оскільки належних та допустимих доказів направлення і вручення позивачам повідомлень про розірвання договорів у порядку, передбаченому пунктом 7.3 договорів, матеріали справи не містять, а постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2026 у задоволенні аналогічних доводів про закриття провадження вже відмовлено. За таких обставин суд вирішує заявлені позовні вимоги про їх зміну по суті.
За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зобов`язаний надати оцінку кожному наведеному учасниками справи аргументу, проте цей обов`язок не може сприйматися як вимога надавати докладну відповідь на кожен довід; обсяг цього обов`язку залежить від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006). Інші доводи учасників справи на висновки суду не впливають.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачі не довели наявності одночасно всіх чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, та винятковості випадку в розумінні ч. 4 цієї статті, у зв`язку з чим позовні вимоги про зміну договорів про відступлення права вимоги та заміну сторони і угод про визначення ціни відступлення права вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивачів і за рахунок відповідачів відшкодуванню не підлягають. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 3, 11, 525, 526, 627, 629, 651, 652 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця-Зем-Індустрія», Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус», Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Атлон» про зміну пунктів 1.4 та 3.2 договорів про відступлення права вимоги та заміну сторони і пункту 2.3 угод про визначення ціни відступлення права вимоги у зв`язку з обставинами, які істотно змінились, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 25 серпня 2026 року.

Суддя        Шролик І.С .