ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/7830/26
Суддя І інстанції – Олійник В.М.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №1808/26/2141 від 09.03.2026 року.
зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи при Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» повторно здійснити огляд ОСОБА_1 відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1338 від 15.11.2024 року.
В обґрунтування позову вказує, що відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №240/25/3802/В, рішення №240/25/3802/Р від 20.11.2025 року, ОСОБА_1 не було встановлено групи інвалідності, не було визначено відсоток втрати професійної працездатності, з чим останній не згодний, оскільки вказане підтверджено діагнозом: Вальгусна деформація великого пальця стопи (набута), ускладнена бурситом, первинним артрозом, плоскостопістю. Варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки та запалення. Інша вторинна подагра, ділянка гомілковостопного суглоба та стопи. Кіста нирки. Сукупне ураження мітрального та тристулкового клапанів. Хронічна ішемічна хвороба серця, неуточнена. Гіпертонічна хвороба без СН. У відповідь на заяву про перегляд рішення №240/25/3802/Р від 20.11.2025 року, позивачем отримано лист від 22.12.2025 року №10863/01-19, в якому зазначається, що Центр оцінювання функціонального стану особи, з метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності запрошує мене прибути до клініки ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України», для проведення додаткового стаціонарного обстеження, за результатами котрого експертною командою Центру оцінювання буде прийняте відповідне рішення відповідно до Критеріїв встановлення інвалідності. За результатом перегляду рішення Центром оцінювання функціонального стану особи при Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», відповідно до рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №1808/26/2141 від 09.03.2026 року, Комісія дійшла до висновку, що анатомо-функціональні порушення опорно-рухового апарату, внутрішніх органів у легкому ступені обмежують життєдіяльність пацієнта та не відповідають критеріям встановлення групи інвалідності, підстави для встановлення групи інвалідності та % втрати працездатності відсутні, рішення ЕК - підтверджено. Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №1808/26/2141 від 09.03.2026 року, оскільки йому не було встановлено групи інвалідності, не було визначено відсоток втрати професійної працездатності, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2026 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що незважаючи те, що його медично документацією було підтверджено помірне порушення функції І плесно-фалангових суглобів, порушенням функції ходи, що є прямою ознакою помірного ступеню обмеження до пересування, Центром оцінювання було встановлено, що його анатомно-функціональні порушення опорно-рухового апарату в легкому ступені обмежують його життєдіяльність, що суперечить із об`єктивними даними із його медичної документації, а отже експертною командою Центру оцінювання не було у повній мірі оцінено медичну документацію позивача, попри обов`язок дослідження всієї документації, що є протиправною бездіяльністю, котра стала підставою для звернення до адміністративного суду. Вказує на протиправність рішення №1808/26/2141 від 09.03.2026 року через порушення процедури прийняття цього рішення, а саме неналежне дослідження медичної документації позивача. Отже судом першої інстанції не було всебічно та повноцінно розглянуто питання процедури проходження позивачем оцінювання повсякденного функціонування оскільки суд не дослідив поняття дискреційних повноважень, що призвело до нерозгляду наведених доводів щодо процедури, порушеної Відповідачем при винесені оскаржуваного рішення.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 15 липня 2024 року ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК та встановлено потребу у стаціонарному обстеженні через діагноз: Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба І ступеня. Недостатність мітрального клапану з регургітацією 3 ступеня. Недостатність трискупідального клапану з регургітацією 3 ступеня. СН О.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3027 від 27.08.2024 року, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 13.08 по 27.08.2024 року з діагнозами: ДОА І плюсне-фалангових суглобів обох стоп ІІ-ІІІ ст. з вальгусною деформацією І пальців обох стоп з больовим, набряковим синдромом, порушенням функції ходи, Запальний інфільтрат, бурсит в області І плюсне-фалангових суглобів справа. Двобічна плоскостопість, повздовжня та поперечна распластані стопи III ст. Подагричний артрит. Варикозна хвороба нижніх кінцівок.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №240/25/3802/В, рішення №240/25/3802/Р від 20.11.2025 року ОСОБА_1 не було встановлено групи інвалідності, не було визначено відсоток втрати професійної працездатності, з чим останній не згодний, оскільки вказане підтверджено діагнозом: Вальгусна деформація великого пальця стопи (набута), ускладнена бурситом, первинним артрозом, плоскостопістю. Варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки та запалення. Інша вторинна подагра, ділянка гомілковостопного суглоба та стопи. Кіста нирки. Сукупне ураження мітрального та тристулкового клапанів. Хронічна ішемічна хвороба серця, неуточнена. Гіпертонічна хвороба без СН.
12.12.2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» зі скаргою, в якій просив здійснити перегляд рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №240/25/3802/В, рішення №240/25/3802/Р від 20.11.2025 року.
У відповідь на заяву про перегляд рішення №240/25/3802/Р від 20.11.2025 року, позивачем отримано лист від 22.12.2025 року №10863/01-19, в якому зазначається, що Центр оцінювання функціонального стану особи, з метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності запрошує прибути до клініки ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України», для проведення додаткового стаціонарного обстеження, за результатами котрого експертною командою Центру оцінювання буде прийняте відповідне рішення відповідно до Критеріїв встановлення інвалідності.
Судом вбачається, що ЦОФСО була отримана справа за скаргою позивача на рішення ЕКОПФО від 20.11.2025 року № 240/25/3802, згідно якого ОСОБА_1 не встановлено групу інвалідності.
З метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності для подальшого прийняття експертного рішення в межах чинного законодавства, Центром оцінювання функціонального стану особи у період з 06.01.2026 року по 15.01.2026 року проведено повне медичне обстеження ОСОБА_1 під час перебування у стаціонарі відділення експертизи, відновлення функціонування і тифлореабілітації, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №95.
09.03.2026 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико-експертної справи ОСОБА_1 , з урахуванням медичних результатів під час стаціонарного обстеження на базі ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ», встановлено, що “анатомо-функціональні порушення опорно-рухового апарату, внутрішніх органів у легкому ступені обмежують життєдіяльність пацієнта та не відповідають критеріям встановлення групи інвалідності. 
Підстави для встановлення групи інвалідності та % втрати працездатності відсутні, попереднє рішення ЕК підтверджено. 
Підстава: Постанова КМУ №1338 від 15.11.2024 року».
Тобто, ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі ОСОБА_1 , а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, не відповідають критеріям для визначення групи інвалідності, згідно з чинним законодавством.
Враховуючи вищезазначене, експертна команда ЦОФСО прийняла рішення про підтвердження рішення ЕК, яке оскаржувалось позивачем.
Результати розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення ЕК, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024 №2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» оформлені у вигляді:
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.03.2026 року №1808/26/2141;
- рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.03.2026 року №1808/26/2141;
- витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи від 09.03.2026 року №1808/26/2141.
Позивач не погоджуючись з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №1808/26/2141 від 09.03.2026 року, оскільки йому не було встановлено групи інвалідності, не було визначено відсоток втрати професійної працездатності звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням відповідача. При прийнятті оскарженого рішення відповідачем процедурних порушень не допущено. 
Колегія суддів погоджується такими висновками суд першої інстанції виходячи з наступного.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ).
Відповідно до ст.2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі ст.3 Закону №875-ХІІ інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.6 Закону №875-ХІІ захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом.
Особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності врегульовані Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 року №2961-IV (далі Закон №2961-IV).
Згідно зі ст.1 Закону №2961-IV особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі ст.7 Закону №2961-IV залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди) визначені Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 № 1338 (далі Положення № 1338).
Відповідно до п.п. 57-60 Положення № 1338 рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником):
у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи;
в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Скарга може бути подана протягом 40 календарних днів з дня надсилання витягу з рішення експертної команди, що оскаржується, скаржнику (його уповноваженому представнику).
Згідно з п. 61 Положення № 1338 скарга, подана з порушенням строку подання без поважних причин, залишається без розгляду.
Не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з дня отримання скарги, поданої з порушенням строку подання без поважних причин:
у разі подання скарги в паперовій формі - Центр оцінювання функціонального стану особи надсилає повідомлення про залишення скарги без розгляду рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) скаржника (його уповноваженого представника), зазначену у відповідній скарзі;
у разі подання скарги в електронній формі - повідомлення про залишення скарги без розгляду відображається в електронній системі для лікаря, який направив, про що він невідкладно повідомляє скаржнику (його уповноваженому представнику).
Рішення експертної команди щодо результату оцінювання, скарга на яке залишена без розгляду відповідно до цього пункту, не може повторно оскаржуватися в порядку адміністративного оскарження до Центру оцінювання функціонального стану особи.
Відповідно до п. п. 67-69 Положення № 1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи.
Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про:
підтвердження оскарженого рішення експертної команди;
скасування оскарженого рішення експертної команди;
формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи формується засобами електронної системи. На рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи усіма її членами накладаються кваліфіковані електронні підписи або удосконалені електронні підписи, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронного підпису.
Не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи:
у разі подання скарги в паперовій формі - Центр оцінювання функціонального стану особи надсилає витяг з такого рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) скаржника (його уповноваженого представника), зазначену у відповідній скарзі;
Аналіз вказаних приписів Положення № 1338 встановлює обов`язок Центру оцінювання функціонального стану особи здійснити розгляд скарги особи на рішення експертної команди щодо результату оцінювання та ухвалити одне із таких рішень: про підтвердження оскарженого рішення експертної команди; скасування оскарженого рішення експертної команди; формування нового рішення щодо результату оцінювання.
З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» зі скаргою, в якій просив здійснити перегляд рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №240/25/3802/В, рішення №240/25/3802/Р від 20.11.2025 року.
З метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності для подальшого прийняття експертного рішення в межах чинного законодавства, Центром оцінювання функціонального стану особи у період з 06.01.2026 року по 15.01.2026 року проведено повне медичне обстеження ОСОБА_1 під час перебування у стаціонарі відділення експертизи, відновлення функціонування і тифлореабілітації, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №95.
09.03.2026 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико-експертної справи ОСОБА_1 , з урахуванням медичних результатів під час стаціонарного обстеження на базі ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» встановлено, що “анатомо-функціональні порушення опорно-рухового апарату, внутрішніх органів у легкому ступені обмежують життєдіяльність пацієнта та не відповідають критеріям встановлення групи інвалідності. 
Підстави для встановлення групи інвалідності та % втрати працездатності відсутні, попереднє рішення ЕК підтверджено. 
Підстава: Постанова КМУ №1338 від 15.11.2024 року».
Тобто, ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі ОСОБА_1 , а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності не відповідають критеріям для визначення групи інвалідності згідно з чинним законодавством.
Враховуючи вищезазначене, експертна команда ЦОФСО прийняла рішення про підтвердження рішення ЕК, яке оскаржувалось позивачем.
Результати розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення ЕК, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024 №2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» оформлені у вигляді:
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.03.2026 року №1808/26/2141;
- рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 09.03.2026 року №1808/26/2141;
- витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи від 09.03.2026 року №1808/26/2141.
Враховуючи вказані обставини суд першої інстанції вірно виснував, що експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи в період вивчення медичної документації було належним чином враховано стан здоров`я, наявні діагнози, тривалість хвороби, обмеження життєдіяльності, та фахівцями спеціалізованого медичного органу розглянуті усі документи (виписки, консультаційні висновки, історію хвороби), тощо.
Відповідно до Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022, до повноважень Центру оцінювання належить:
1) надає організаційно-методичне консультування експертним командам;
2) залучає лікарів закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності за їх згодою (за необхідності) до роботи Центру оцінювання;
3) проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями:
4) здійснює обмін інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення оцінювання, відповідно до цього Положення;
5) узагальнює, аналізує та інформує МОЗ та правоохоронні органи про випадки необґрунтованого прийняття рішень експертними командами;
6) розглядає скарги на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи;
7) перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Рішення про встановлення інвалідності може прийматися під час заочного розгляду справи за результатами медичного обстеження в країні перебування відповідно до міждержавних договорів (угод).
Реалізація функцій Центру оцінювання, визначених підпунктами 3, 6, 7, 8 цього пункту, забезпечується експертними командами Центру оцінювання.
Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суд вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Відповідна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, від 29.12.2021 у справі № 638/2723/16-а, від 12.10.2021 у справі №280/4820/19.
При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 0540/7965/18-а вказав, що беручи до уваги сутність спірних правовідносин, суд, при розв`язанні спору щодо оскарження рішення МСЕК, у першу чергу перевіряє дотримання медико-соціальною експертною комісією порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу, тоді як вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду прешої інстанції, що у даній справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди.
Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
Відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.
Отже питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача за результатами медичного обстеження, є дискреційними повноваженнями Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Під час судового розгляду справи не встановлено порушення відповідачем саме порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, а також процедури перегляду рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №240/25/3802/В, рішення №240/25/3802/Р від 20.11.2025 року, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Доводи викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 18 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник