ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/17345/26
провадження № 2/753/15070/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Із позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 61 330 грн 16 коп., а також судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачем та первісними кредиторами були укладені кредитні договори, зокрема договір № 3014323427-55261 від 15 березня 2021 року, договір № 2104856581273 від 17 лютого 2021 року та договір № 0604-8319 від 25 січня 2021 року. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати платежів за договорами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Право вимоги до відповідача, за твердженням позивача, перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договорів факторингу та договорів відступлення права вимоги.
За викладених обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.08.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що, що 15 березня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики № 3014323427-55261, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. строком на 14 днів, з 15 березня 2021 року до 29 березня 2021 року включно, зі сплатою 1,95 % за кожен день користування кредитом.
На підтвердження укладення договору та виконання первісним кредитором своїх зобов`язань позивач надав договір позики, паспорт споживчого кредиту, правила кредитування, документи про перерахування відповідачу 2 000 грн. 00 коп. та розрахунки заборгованості.
У межах погодженого сторонами строку кредитування за цим договором нараховано 546 грн. 00 коп. процентів, що відповідає узгодженій ставці: 2 000 грн. 00 коп. ? 1,95 % ? 14 днів.
Водночас із наданого розрахунку вбачається, що після закінчення строку кредитування наступні кредитори продовжували нараховувати проценти за ставкою 1,95 % на день, унаслідок чого їх загальний розмір збільшено до 13 494 грн. 00 коп.
Суд не погоджується з таким розрахунком у частині процентів, нарахованих після 29 березня 2021 року.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а права кредитора в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, за договором № 3014323427-55261 стягненню підлягають 2 000 грн. 00 коп. основного боргу та 546 грн. 00 коп. процентів, а разом 2 546 грн. 00 коп. У стягненні решти 12 948 грн. 00 коп. процентів необхідно відмовити.
Судом також встановлено, що 17 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2104856581273, за яким відповідачу перераховано 2 600 грн. 00 коп.
Договором передбачено граничний строк кредитування один рік, початкову процентну ставку 2 % на день та її поетапне збільшення після настання орієнтовного строку повернення кредиту. Згідно з розрахунком кредитора, внаслідок застосування збільшених ставок розмір процентів становить 36 193 грн. 90 коп., тоді як непогашена сума кредиту становить 2 599 грн. 64 коп.
Укладення договору в електронній формі підтверджується анкетою-заявою, інформацією про порядок укладення договору, використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та документом про переказ кредитних коштів.
Відповідно до статей 207, 639 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Водночас свобода договору не є абсолютною. За частиною третьою статті 509 та статтею 627 ЦК України зобов`язання і договір мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Споживач у кредитних правовідносинах є слабшою стороною договору та підлягає особливому правовому захисту.
Нарахування 36 193 грн. 90 коп. процентів на кредит у розмірі 2 600 грн. 00 коп., тобто суми, яка майже у чотирнадцять разів перевищує одержаний кредит, створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін і покладає на споживача непропорційний майновий тягар.
При цьому підвищення ставки з 2 % до 7,67 % на день безпосередньо пов`язане з невиконанням відповідачем зобов`язання в орієнтовний строк. 
За своєю економічною сутністю відповідні нарахування виконують не лише функцію плати за кредит, а й функцію відповідальності за прострочення.

З урахуванням засад справедливості, добросовісності та пропорційності суд вважає обґрунтованим обмежити розмір процентів за договором № 2104856581273 сумою непогашеного тіла кредиту, тобто 2 599 грн. 64 коп.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23.
Таким чином, за договором № 2104856581273 стягненню підлягають 2 599 грн. 64 коп. основного боргу та 2 599 грн. 64 коп. процентів, а разом 5 199 грн. 28 коп. У стягненні решти 33 594 грн. 26 коп. процентів необхідно відмовити.
Також судом встановлено, що 25 січня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем укладено кредитний договір № 0604-8319, за умовами якого відповідачу надано 3 500 грн. 00 коп. строком на 14 днів, до 07 лютого 2021 року включно, зі сплатою 2 % на день. За погодженим графіком розмір процентів у межах строку кредитування становив 980 грн. 00 коп.
Факт надання кредиту підтверджується договором, паспортом кредиту, моніторингом дій користувача та документами про перерахування коштів. Із розрахунку первісного кредитора вбачається, що відповідач здійснювала платежі, після зарахування яких непогашена сума основного боргу становить 3 100 грн. 00 коп.
Заявлені позивачем 3 780 грн. 00 коп. є процентами, передбаченими пунктом 11.1 договору саме як відповідальність за частиною другою статті 625 ЦК України, за ставкою 2 % на день після закінчення строку кредитування.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд, виходячи із засад розумності, справедливості та пропорційності, може зменшити проценти річних, які мають характер відповідальності, якщо їх розмір є явно непропорційним наслідкам порушення зобов`язання.
Ураховуючи розмір кредиту, тривалість первісного строку кредитування, здійснені відповідачем платежі та компенсаційний характер відповідальності за статтею 625 ЦК України, суд вважає справедливим і пропорційним визначити розмір таких процентів у сумі 3 100 грн. 00 коп., що дорівнює залишку основного боргу.
Розрахунком позивача також підтверджено нарахування за період із 09 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 27 грн. 26 коп. трьох процентів річних та 135 грн. 36 коп. інфляційних втрат.
Оскільки зазначені нарахування здійснено за період, який закінчився 23 лютого 2022 року, положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності за статтею 625 ЦК України під час воєнного стану до цих сум не застосовуються.
Отже, за договором № 0604-8319 стягненню підлягають 3 100 грн. 00 коп. основного боргу, 3 100 грн. 00 коп. процентів за прострочення, 135 грн. 36 коп. інфляційних втрат та 27 грн. 26 коп. трьох процентів річних, а всього 6 362 грн. 62 коп.
Надані договори факторингу, договори відступлення права вимоги, акти приймання-передачі та витяги з реєстрів боржників підтверджують послідовний перехід прав вимоги за договорами № 3014323427-55261 і № 2104856581273 до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», а також безпосередній перехід до позивача права вимоги за договором № 0604-8319.
Заміна кредитора не потребує згоди боржника, а відсутність доказів повідомлення боржника про відступлення права вимоги сама собою не припиняє зобов`язання і не є підставою для відмови у позові, якщо відповідач не довела виконання зобов`язання первісному кредитору.
Таким чином, досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують укладення кредитних договорів, отримання відповідачем кредитних коштів, неналежне виконання нею зобов`язань та перехід до позивача прав вимоги. Водночас заявлений позивачем розмір процентів не в повному обсязі відповідає умовам договорів і засадам справедливості, добросовісності та пропорційності.
Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню, становить 14 107 грн. 90 коп., з яких: за договором № 3014323427-55261 від 15 березня 2021 року - 2 546 грн. 00 коп.; за договором № 2104856581273 від 17 лютого 2021 року - 5 199 грн. 28 коп.; за договором № 0604-8319 від 25 січня 2021 року - 6 362 грн. 62 коп. Отже, позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 23,0032 % від заявлених вимог.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 612 грн. 44 коп. судового збору: 2 662 грн. 40 коп. ? 23,0032 %.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 02-07/2024, заявку № 122 від 02 лютого 2026 року та витяг з акта № 29 від 27 лютого 2026 року, відповідно до яких вартість двох годин консультації становить 4 000 грн. 00 коп., а складання позовної заяви протягом чотирьох годин - 12 000 грн. 00 коп., загалом 16 000 грн. 00 коп.
Вирішуючи питання про розподіл цих витрат, суд ураховує їх зв`язок із розглядом справи, характер і обсяг фактично виконаної роботи, розгляд справи без виклику сторін, відсутність судових засідань за участю адвоката, типовий характер правового регулювання та значну кількість однотипних документів, які вже перебували у розпорядженні позивача.
З огляду на критерії дійсності, необхідності та розумності витрат суд визначає обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. 00 коп. 
Керуючись статтями 3, 11, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, статтями 3, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 536, 610-612, 625, 626-629, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 14 107 грн. 90 коп. (чотирнадцять тисяч сто сім гривень 90 коп.), яка складається з: 2 546 грн. 00 коп. за договором № 3014323427-55261 від 15 березня 2021 року, з яких 2 000 грн. 00 коп. - основний борг та 546 грн. 00 коп. - проценти; 5 199 грн. 28 коп. за договором № 2104856581273 від 17 лютого 2021 року, з яких 2 599 грн. 64 коп. - основний борг та 2 599 грн. 64 коп. - проценти; 6 362 грн. 62 коп. за договором № 0604-8319 від 25 січня 2021 року, з яких 3 100 грн. 00 коп. - основний борг, 3 100 грн. 00 коп. - проценти за прострочення, 135 грн. 36 коп. - інфляційні втрати та 27 грн. 26 коп. - три проценти річних, 612 грн. 44 коп. судового збору та 3 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 14.09.2026

Суддя: Комаревцева Л.В.