Єдиний унікальний номер 341/1054/26 
Номер провадження 2/341/883/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

08 липня 2026 року       місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі 
головуючого судді Аннишина С.І., 
за участю секретаря судового засідання: Рарик В.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовм Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , просить стягнути з на користь позивача заборгованість за Договором позики № 78438483 в розмірі 34 155,00 гривень.
В обґрунтування поданого позову позивач зазначено про те, що 16.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 укладено Договір позики №78438483, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн, строк позики – 29 днів зі сплатою процентів за базовою ставкою у розмірі 2,5 % в день, який підписано електронним цифровим підписом ОСОБА_1 .
Вказані грошові кошти ОСОБА_1 отримав, проте не повернув та не сплатив проценти за користування ними. Внаслідок чого у нього за цим договором є заборгованість, на загальну суму 34 155,00 грн, зокрема: 9 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 25155,00 грн – заборгованість за відсотками.
В подальшому ТОВ «1 Безпечно агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за вказаним вище договором кредиту ТОВ «Деал Фінанс Груп». 
А тому позивач просить стягнути з відповідача стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 34 155,00 грн.
Ухвалою суду від 19 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив про розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
У позовній заяві позивач також клопотав про витребування доказів, просив витребувати від АТ «Український міжнародний банк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 та виписку по цьому рахунку.
Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, оскільки всупереч вимогам пункту 4 частини 2 статті 84 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів вжиття заходів для отримання доказу самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надіслання ухвали суду в його особистий електронний кабінет, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. 
Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.
Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи.
16 березня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №78438483 (на умовах повернення позики в кінці строку), за умовами якого агентство надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 9000,00 грн строком на 29 днів (з 16.03.2023 по 14.04.2023), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,5% (пункт 2.1., 2.2, 2.3 Договору, надалі по тексту - Договір).
За пунктом 2.3 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 11 610, 00 грн, знижена процента ставка, яка застосовується за умовами програми лояльності становить 1 % вдень, процентна ставка за понаднормове користування позикою - 2,70 % вдень.
За пунктом 1. Договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника зі використанням реквізитів електронного платіжного засобу.
Номер електронного платіжного засобу - НОМЕР_2 (розділ 20 Договору).
Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Rlp8yM63f4».
Відповідно до пункту 6 Договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в підпункті 2.3. пункту 2 Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.
14.04.2023 сторони уклали Додаткову угоду № 9081569 до Договору позики 78438483 від 16.03.2023, відповідно до якого сторони домовилися про продовження строку позики. За пунктом 1 цієї Угоди строк позики (договору позики) - 39 днів. Дата повернення позики - 24.04.2023, орієнтовна загальна вартість позики - 12 510,00 грн. Додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором «ThGM16pe7M».
24.04.2023 сторони уклали Додаткову угоду № 9136614 до Договору позики 78438483 від 16.03.2023, відповідно до якого сторони домовилися про продовження строку позики. За пунктом 1 цієї Угоди строк позики (договору позики) - 54 дні. Дата повернення позики - 09.05.2023, орієнтовна загальна вартість позики - 13 860,00 грн. Додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором «xXJ84QOdmm».
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ОСОБА_1 ідентифікований за посередництвом системи BankID.
Відповідно до довідки №КД-0000134477/ТНПП від 13.03.2026 та платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 16.03.2023 було здійснено платіжну операцію на суму 9 000,00 грн на картку, маска якої НОМЕР_1 , отримувач – ОСОБА_2 .
Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого 24.02.2026 первісним кредитодавцем - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №78438483 становить 34 155,00 грн: 9000,00 грн - тіло кредиту, 25 155,00 грн – проценти за користування кредитом. Проценти нараховані за період з 17.03.2023 до 07.08.2023. При цьому, ОСОБА_1 частково здійснював погашення заборгованості за процентами: 14.04.2023 на суму 900,00 грн та 22.04.2023 на суму - 1350,00 грн.
03.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу №034-030723 в, за умовами якого та ТОВ «Сіроко Фінанс» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №78438483 від 16.03.2023.
Відповідно до Реєстру прав вимог № 05/09/2023 від 05.09.2023 ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 78438483 на загальну суму заборгованості 34 155,00 грн: 9 000,00 грн - тіло кредиту, 25 155,00 грн – проценти за користування кредитом.
05 грудня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінас Груп» укладено договір факторингу №05/12/25-01, за умовами якого ТОВ «Деал Фінас Груп» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №78438483 від 16.03.2023.
Відповідно до Реєстру прав вимог №05/12/2025 - ТОВ «Сіроко Фінанс» відступив ТОВ «Деал Фінас Груп» право вимоги заборгованостей до Боржників, в тому числі і ОСОБА_1 в сумі 34 155,00 грн: 9 000,00 грн - тіло кредиту, 25 155,00 грн – проценти за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за Договором 78438483 від 16.03.2023, який представлений ТОВ «Деал Фінанс Груп», загальна заборгованість ОСОБА_1 за Договором №78438483 16.03.2023, становить 34 155,00 грн, з якої 9 000,00 грн - тіло кредиту, 25 155,00 грн – проценти за користування кредитом.
Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно з частина 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частина 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 16 березня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір №78438483 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатора.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі та перерахував грошові кошти в сумі 9000,00 грн. на банківську карту відповідача, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою та платіжною інструкцію про перерахування коштів в сумі 9000,00 грн на платіжну карту ОСОБА_1 , маску якої він вказав у Договорі.
Згодом, сторони, відповідно до пункту 6 Договору, уклади дві додаткові угоди, за якими продовжили строк користування кредитом. Таким чином, дата повернення кредиту - 09.05.2023.
Разом з тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором виконав частково, сплативши тільки частину нарахованих первісним кредитором процентів на загальну суму 2250,00 грн., внаслідок чого у останнього за вказаним Договором утворилась заборгованість, що складається із тіла кредиту в сумі 9000,00 грн та процентів за користування кредитом в сумі 25 1555,00 грн.
В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором набув позивач в порядку переуступки.
При визначенні розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача суд враховує наступне.
За договором позики №78438483 від 16.03.2023 відповідач отримав кредит в загальному розмірі 9 000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості непогашена сума тіла кредиту становить 9000,00 грн. Оскільки ОСОБА_1 не здійснював жодних платежів на погашення тіла кредиту, то непогашена ним сума тіла кредиту стягується позивачем правомірно.
Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договорам.
Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Із розрахунку заборгованості, наданого первісним позивачем по Договору позики №78438483 від 16.03.2023 судом встановлено, що проценти нараховувались позичальнику, починаючи із дати укладення договору 17.03.2023 до 09.05.2023 у сумі 90 грн в день, що становить 1% в день від тіла кредиту, тобто за зниженою процентною ставкою, яка передбачена пунктом 2.3. Договору. 
Разом з тим, загальний строк кредитування за договором, у урахування додаткових угод - 54 дні. Дата повернення позики - 09.05.2023.
Таким чином нарахування первісним кредитором процентів поза межами строку користування кредитом, тобто після 09.05.2023 (після спливу 54 днів з моменту укладення Договору) є таким, що не підлягає до застосування, оскільки фактично наділяє кредитора правомочністю застосовувати штрафні санкції до боржника (є мірою відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань боржником за договором).
Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору – 09.05.2023 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що відповідач отримав кредит в сумі 9 000,00 гривень строком на 54 дні. А тому, розмір процентів за період кредитування становить 4 860, 00 гривень (9000 (сума кредиту) * 1% (знижена відсоткова ставка за один день користування кредитом) *54 (дні) = 4860 грн). Оскільки сума відсотків за кредитом становить 4 860,00 грн, а відповідач сплатив частину таких у сумі 2 250,00 грн, то заборгованість ОСОБА_1 за відсотками становить 2 610,00 грн (4 860 – 2 250) 
Суд зауважує, що в самому договорі відсутні положення про нарахування відсотків поза межами строку кредитування. Щодо посилання позивача у позовній заяві на пункт 6.5 Правил, то суд дійшов висновку, що передбачене цим пунктом Правил нарахування процентів за понадстрокове користування позикою, незважаючи на його формальне визначення, за своєю правовою природою є відповідальністю позичальника за порушення грошового зобов`язання, оскільки застосовується виключно у разі прострочення виконання обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таке нарахування процентів фактично є мірою відповідальності за невиконання умов договору та прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з статтею 625 ЦК України.    Підтвердженням наведеного є правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16), згідно з яким, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
При цьому, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).         Отже, нарахування позивачем процентів за понадстрокове користування кредитом після спливу строку дії кредитного договору не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню.             При ухваленні рішення суд враховує те, що основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. Відтак, у кредитних правовідносинах проценти є платою за користування коштами подібно до плати за користування будь-яким іншим майном, а обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання за участю спеціального суб`єкта банка або фінансової установи.       Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору №78438483 від 16.03.2023  з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права.
З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що з відповідача  на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 78438483 від 16.03.2023  в розмірі 11 610,00 грн: 9 000,00 грн - тіло кредиту, 2 610,00 грн - відсотки за користування кредитом.
Щодо судових витрат 
У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн. На підтвердження цього подав договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, акт №8/25 ДІЛ від 22.08.2025.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Пунктом 1 частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А тому, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню в сумі 1 529,64 грн із розрахунку: 11 610*4 500/34 155
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 905,01 грн із розрахунку: 11 610*2 662,4/34 155
На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,19, 259, 272-274, 279, 280,284,354,355 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором №78438483 від 16.03.2023 на загальну суму 11 610 (одинадцять тисяч шістсот десять) гривень 00 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) гривня 00 копійок, заборгованості за процентами в сумі 2 610 (дві тисячі шістсот десять) гривень 00 копійок. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» 905 (дев`ятсот п`ять) гривень 01 копійку судового збору та 1 529 (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 64 копійки витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», місцезнаходження юридичної особи: 08205, вул. Садова, буд.31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, Київська обл., код ЄДРПОУ 44280974.
Відповідач -  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

  Суддя	Святослав АННИШИН