Справа№ 718/2542/26
Провадження№ 3/718/288/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2026 р.  м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07.08.2026 року о 20:30 год. в с. Мамаїці на трасі М-19, 480 км. керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не врахував дорожню обстановку, не зменшив швидкість, щоб у разі потреби зупинитися, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 .. В результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає, чим порушив п.п. 18.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином за допомогою СМС- повідомлення на номер телефону, зазначений ним у заявці від 07.08.2026., будь-яких клопотань суду не подав. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг,вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
У відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 740164 від 07.08.2026, а також доданою до протоколу схемою місця ДТП від 07.08.2026, у якій зафіксовано місце контактування та дорожня обстановка, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого ОСОБА_2 від 07.08.2026 та рапортом слідчого від 07.08.2026. 
Ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тілесні ушкодження людини у цьому переліку наслідків відсутні. 
Але диспозиція ст.124 КУпАП не зазнавала змін більш, ніж 37 років з моменту введення в дію Кодексу, її правові положення сформульовані в загальному вигляді та її тлумачення в більшості випадків зводяться до буквального слідування нормі закону.
Прояв надмірного формалізму при тлумаченні диспозиції ст. 124 КУпАП, а саме: буквальне слідування нормі закону всупереч суті права, позбавляє пішоходів захисту їх права у справах про адміністративні правопорушення у випадках наїзду, зокрема на проїжджій частині. 
Більш того, применшення права людини, тобто його матеріального змісту, при буквальному тлумаченні ст. 124 КУпАП, коли віддається перевага пошкодженню транспортного засобу всупереч ст.3 Конституції України - норми прямої дії, про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави, приводять до обмеження захисту прав людини, а по суті зводять нанівець такий захист.
Тому порушення водієм правил дорожнього руху, наслідком яких є заподіяння пішоходу легких тілесних ушкоджень чи навіть відсутність підтверджених експертизою тілесних ушкоджень за наявності факту зіткнення із механічним транспортним засобом, не можуть бути віднесені до числа менш значимих, ніж майнова шкода, заподіяна транспортному засобу.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що, «захищаючи права одних осіб, суд не вправі порушувати права інших осіб».
Тлумачення закону повинно відображати соціальні зміни та залишатися в руслі сучасних умов, в інтересах правової визначеності, передбачуваності, рівності перед законом, а також заповнювати прогалини в трактуванні матеріально-правових гарантій.
Зазначені положення ЄСПЛ суд вважає за необхідне застосувати при тлумаченні в контексті конституційних і конвенційних положень норми права ст. 124 КУпАП про порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, поряд з пунктом 18.1 Правил дорожнього руху стосовно дій водія при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, та його обов`язку зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
За загальними правилами для кваліфікації події в якості дорожньо-траспортної пригоди з участю пішохода, наявність механічних пошкоджень на транспортному засобі водія, який здійснив наїзд на пішохода, не є обов`язковим. В результаті наїзду на пішохода механічних пошкоджень на автомобілі може не бути взагалі, що однак, не свідчить про відсутність дорожньо-транспортної пригоди, факт якої підлягає встановленню на підставі всієї сукупності зібраних у справі доказів.
Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд дійшов висновку, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена повністю, оскільки він порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху, в наслідок чого допустив наїзд на пішохода, що спричинило пошкодження транспортного засобу .
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення, в межах ст. 124 КУпАП, у виді штрафу.
При цьому, судом враховано відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 27, 34-35, 124, 251-252, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 665 гривень 60 коп. судового збору в дохід держави.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;  витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя Кіцманського
районного суду      Василь Скорейко