ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року | Справа №160/19903/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,- 

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій позивач просить, з урахування уточнених позовних вимог:
-скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Віталія Матусевича, буд. 41, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50065, Код ЄДРПОУ 34545897) ОСОБА_1 , від 02.07.2026 року у виконавчому провадженні ВП №81380070, про стягнення з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» (вул. Шиферна, 3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50041, код ЄДРПОУ 08562915, тел. (098)463-25-58, E-mail: vk80@dp.kvs.gov.ua) виконавчого збору у розмірі: 34588,00 (тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним виконавцем неправомірно визначено характер спору у справі № 160/23786/25, як немайновий, що призвело до незаконного стягнення виконавчого збору у фіксованому розмірі 34588,00 грн замість належних 10 відсотків від фактично нарахованої суми грошового забезпечення. Позивач наголошує, що оскільки рішення суду передбачало перерахунок та виплату коштів, результатом якого є конкретна грошова оцінка у розмірі 11410,17 грн та зміна складу майна сторін, такий спір за своєю суттю є майновим. За таких обставин постанова державного виконавця від 02.07.2026 року у виконавчому провадженні ВП №8138007 про стягнення з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» виконавчого збору у розмірі 34588,00 гривень є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов та пояснень (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
21.07.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що судове рішення у справі № 160/23786/25 має немайновий характер, оскільки воно зобов`язує боржника у виконавчому провадженні самостійно здійснити перерахунок і виплату коштів без визначення судом конкретної суми до стягнення. Відповідно до правових позицій Верховного Суду, визначальним є саме зміст резолютивної частини рішення, а не фактичне нарахування боржником суми у 11 410,17 грн під час виконання. Оскільки виконання відбулося вже після відкриття виконавчого провадження № 81380070, державним виконавцем на підставі ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно було стягнуто з юридичної особи виконавчий збір у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, що становить 34 588 грн.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі №160/23786/25 позовну заяву ОСОБА_2 до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправними дії Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо не проведення перерахунку, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця ) - січень 2008 року.
Зобов`язано Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі №160/23786/25, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 було скасоване в частині визнання протиправними дій Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо не проведення перерахунку, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018 та в частині зобов`язання Державну установу Криворізька виправна колонія (№80) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, відмовивши в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.
Державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ценцурою Яною Володимирівною, постановою від 02.07.2026 року відкрито виконавче провадження ВП №81380070 на підставі виконавчого листа по справі №160/23786/25. 
02.07.2026 року державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №81380070 була винесена постанова про стягнення з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» виконавчого збору у розмірі: 34588,00 (тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) гривень, за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. 
Не погоджуючись із постановою від 02.07.2026 про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Згідно зі ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Статтею 18 Закону № 1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів, щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За змістом пункту другого частини першої ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.
Судом встановлено, що постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ценцурою Яною Володимирівною, 02.07.2026 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №81380070 з виконання виконавчого листа № 160/23786/25, виданого 27.01.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Також, 02 .07.2026 року державним виконавцем Ценцурою Яною Володимирівною було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 34 588 грн. на підставі ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Частинами першою та другою ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Суд зазначає, що частиною четвертою ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до частини першої ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
При цьому, виконавчий збір це лише одна із складових коштів виконавчого провадження, які згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Відповідно до частин другої - четвертої ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у п. 2 та 3 ч. 1 цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до частини п`ятої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
З системного аналізу вищевказаних норм судом зроблено висновок про те, що виконавчий збір справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, за виключенням певних випадків. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору № 81380070 від 02.07.2026, діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та в межах повноважень. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про відсутність підстав для визнання її протиправною.
Аналогічно, щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору Верховний Суд висловився у постанові від 27.04.2023 у справі № 640/26475/21: «… аналізуючи положення ст. 26 та 27 Закону № 1404-VIII стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору».
Судові рішення прийнято умовно поділяти на рішення майнового та немайнового характеру. Окремо можна виділити рішення зобов`язального характеру - тобто рішення, яким боржника зобов`язано вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення. Рішення зобов`язального характеру за своє суттю можуть бути, як немайновими, наприклад «зобов`язати боржника не чинити перешкод», або ж майновими, які зобов`язують боржника передати стягувачу грошові кошти або майно.
Суд вказує, що ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», норми якої регламентують порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, знаходиться в Розділі VIII «Виконання рішень немайнового характеру».
Тому всі рішення зобов`язального характеру повинні виконуватися згідно ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та відносяться до рішень немайнового характеру.
Таким чином, незважаючи на те, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить чіткого визначення поняття «рішення немайнового характеру», за змістом ст. 63 зазначеного закону, таким рішенням є рішення, за яким боржник зобов`язаний, зокрема, особисто вчинити певні дії.
Згідно частини другої ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Отже, із тексту даної норми слідує те, що для її застосування державним виконавцем при обчисленні суми виконавчого збору, у виконавчому документі мають бути зазначенні або сума коштів, яка підлягає стягненню з боржника, поверненню боржником, або конкретне майно яке має бути передано стягувачу і вартість якого визначена у виконавчому документі.
Водночас, у виконавчому листі № 160/23786/25, виданому 27.01.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, зобов`язано Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум, тобто вчинити дії, які не мають грошової оцінки. Грошова оцінка може з`явитися лише після виконання боржником дій зазначених у виконавчому документі.
При цьому, а ні мотивувальна частина, а ні резолютивна частина рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/23786/25, не містять чітких сум грошового забезпечення, яке належало до виплати позивачу за спірний в цій справі період. Тому, таке судове рішення має усі ознаки рішення немайнового характеру. Той факт, що вже під час виконання рішення суду у справі ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» визначена сума боргу, не свідчить про те, що вказане рішення є рішенням майнового характеру. Більш того, на момент відкриття виконавчого провадження сума, що підлягала перерахуванню та виплаті, не була відома ні сторонам, ні державному виконавцю.
Верховний Суд, у постанові від 28.04.2020 в справі № 480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Суд також зауважив, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визначення суми виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, та про обґрунтованість прийняття постанови державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ценцури Яни Володимирівнии від 02.07.2026 року ВП №81380070 з виконання виконавчого листа № 160/23786/25, виданого 27.01.2026 про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588 грн та відсутності підстав для її скасування.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.02.2026 у справі № 420/11248/24.
Відповідно до ч.5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.
Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ч.ч.5-6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом статті 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80») (вул. Шиферна, 3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50041, код ЄДРПОУ 08562915) до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Віталія Матусевича, буд. 41, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50065, Код ЄДРПОУ 34545897) про скасування постанови - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева