Справа №: 452/1928/26
Провадження № 3/452/873/2026

П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 липня 2026 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Пташинський І.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Самбірського міськрайонного суду Львівської області 19.05.2026 року надійшли два протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи, що судом одночасно розглядаються протоколи про вчинення ОСОБА_1 кількох адміністративних правопорушень, постановою судді від 10 липня 2026 року матеріали адміністративних справ об`єднані в одне провадження, якому присвоєно№452/1928/26, провадження №3/452/873/2026.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13травня 2026 року серії ЕПР1 № 665298, 13травня 2026 року о 22 год. 10 хв. в м. Самбір на перехресті вулиць Івана франка та Євгена Коновальця водій автобуса ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування ТЗ та допустив наїзд на електричну опору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає, чим порушив п.12.1 ПДР. Водій ТЗ не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ.
Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП.
Крім того, з протоколом про адміністративне правопорушення від 13травня 2026 року серії ЕПР1 № 665302, 13травня 2026 року о 22 год. 10 хв. в м.Самбір на перехресті вулиць Івана франка та Євгена Коновальця водій ОСОБА_1 керував автобусом ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_2 був учасником ДТП з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку вдій відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру. Від керування транспортними засобами водій відсторонений, чим порушив п.2.5 ПДР.
Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду справи ОСОБА_1 , своєї вини у вчиненні даних адміністративних правопорушень не визнав, пояснив, що він 13травня 2026 року він допомагав знайомому ОСОБА_2 ремонтувати автобус ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 . Після 22.00 год. того ж дня автобусом він не керував, а був лише пасажиром. Вказаним ТЗ керував водій ОСОБА_2 , якому під час їзди стало зле і він вчинив ДТП, а саме з`їхав зі своєї полоси руху та вперся в стовп. Після того відразу ОСОБА_2 вийшов з автобуса і поїхав в аптеку по ліки на легковому автомобілі який був зупинився біля автобуса, щоб взнати чи є потреба у допомозі. Він же залишився стерегти автобус та чекати водія ОСОБА_3 . Через деякий час приїхали поліцейські, прийняли його за водія автобуса і почали вимагати документи на автобус та посвідчення водія, чого в нього не було. Він в таку ситуацію ніколи не потрапляв, тому розгубився і відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння біля автобуса та в лікарні, бо він не був водієм, про що говорив поліцейським, але ті його не слухали і склали відносно нього адміністративні протоколи. Просив справу закрити.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат ДашиничІ.Б. в судовому засіданні пояснив, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 13травня 2026 року о 22 год. 10 хв. в м.Самбір на перехресті вулиць Івана франка та Євгена Коновальцякерував автобусом ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_2 вчинивдорожньо-транспортну пригоду. Оскільки він даним ТЗ не керував, то і не повинен був пред`являти документи на автобус та посвідчення водія поліцейським, а також не зобов`язаний був проходити обстеження у відповідності з чинним законодавством на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейських. Тому за таку відмову він не повинен нести відповідальність, як і за вчинення ДТП, так як він його не вчиняв. Як ствердив ОСОБА_1 , водієм автобуса ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 , який вчинив вищевказане ДТП був ОСОБА_2 . Поліцейські дані обставини детально не з`ясували, не встановили та не опитали свідків даної події, а обмежились покладенням відповідальності на ОСОБА_1 , який перебував в автобусі. Просив справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення передбаченого ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 13травня 2026 року він, на прохання власника автобуса ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , разом із своїм знайомим ОСОБА_1 , якого він попросив допомогти, ремонтували до вечора вказаний автобус. Після завершення ремонту, він сів за кермо цього автобуса та поїхав в с.Нагірне Самбірського району Львівської області. ОСОБА_1 теж поїхав з ним і сидів на пасажирському сидінні спереду. Під час їзди по окружній м.Самбора йому стало погано – потемніло в очах, закрутилось в голові, тому він втратив увагу, з`їхав з дороги та вперся автобусом в електричний стовп. Коли вийшов з автобуса то на дорозі побачив легковий автомобіль, який зупинився біля автобуса, та водій питався чи все добре і чи потрібна допомога. Він попросив відвезти його в аптеку на вул.Івана Франка. Водій погодився, він сів в авто та поїхали в аптеку, де він поміряв тиск який був 200х140, купив таблетки від тиску та прийняв їх, посидів десь біля 30 хв. щоб трошки покращився стан, а потім поїхав додому. Коли він поїхав в аптеку то в автобусі залишався ОСОБА_1 . Пізніше він дізнався від ОСОБА_1 що на того поліцейські склали протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення ДТП та відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Наголосив, що ОСОБА_1 автобусом 13травня 2026 року після 22.00 год. не керував та ДТП не вчиняв. 
Врахувавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дашинича І.Б., свідка ОСОБА_2 , дослідивши представлені докази у справі, приходжу до наступних висновків.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Диспозиція ст. 124 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно п.1.10. ПДР, учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.
Згідно із п. 12.1 правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до пункту 2.5ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Керування транспортнимизасобами особамив станіалкогольного,наркотичного чиіншого сп`янінняабо підвпливом лікарськихпрепаратів,що знижуютьїх увагута швидкістьреакції,а такожпередача керуваннятранспортним засобомособі,яка перебуваєв станітакого сп`яніннячи підвпливом такихлікарських препаратів,а таксамо відмоваособи,яка керуєтранспортним засобом,від проходженнявідповідно довстановленого порядкуогляду настан алкогольного,наркотичного чиіншого сп`янінняабо щодовживання лікарськихпрепаратів,що знижуютьувагу ташвидкість реакції- тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1ст. 130 КУпАП.
Згідно п.6 Порядкунаправлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У відповідності з п.6 та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від09.11.2015 № 1452/735(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Згідно ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП, оглядводія (судноводія)на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгодиводія (судноводія)на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції,поліцейськимз використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п. 5 та п.6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністрества внутрішніх справ України від 18.12.2018 р. №1026, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за №28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.
Із схеми місця ДТП, яка сталася 13 травня 2026 року о 22 год. 10 хв. в м.Самборі по вул.Івана Франка, 39, відомо, що транспортний засіб марки ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 (автобус)отримав наступні пошкодження внаслідок ДТП : деформовано переднійбампер та капот.
Із рапорту помічника чергового Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області від 13.05.2026 відомо, що 13.05.2026 отримано заяву та зареєстровано в ЄО за №4641 від 13.05.2026 як ДТП. Фабула : 13.05.2026о 22.18 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.05.2026 0 22.17 за адресою : Самбірський район м.Самбір, вул. Івана Франка, 39, Екіпаж Оксид 102 повідомляє про ДТП, автобус Держномер НОМЕР_1 заїхав у стовп. В автобусі одна особа. Заявник : ОСОБА_5 . 
При огляді відеозапису з нагрудної камери №906387 працівника патрульної поліції, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення, який знаходиться на долученому до матеріалів справи CD-Rдиску (2 відефайли), судом встановлено, що факт керування транспортним засобом - автобусом ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 поліцейськими не зафіксовано. На відео видно, що в момент коли поліцейський на місці ДТП підійшов до автобуса, ОСОБА_1 перебував на місці пасажира попереду в автобусі і почав виходити до поліцейського через відкриті двері водія з пасажирського місця. Крім того ОСОБА_1 на запитання поліцейського : «Хто водій», відповів : «Я не від тої машини». 
Свідки даної дорожньо-транспортної пригоди поліцейськими не встановлені, пояснення від них не відібрані та до матеріалів справи не долучені.
Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 13.05.2026 о 22.10 год. транспортним засобом - автобусом ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 , поліцейськими теж не здобуто та до матеріалів справи не долучено.
Виходячи зі складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 124,130 КУпАП, суб`єктом даних правопорушень є водій транспортного засобу. Першочерговим завданням є встановлення саме особи, яка керувала транспортним засобом.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Така правова позиція узгоджується з визначенням у п.1.10 ПДР України поняття механічний транспортний засіб - як транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна.
Під керуванням транспортним засобом розуміють виконання функцій водія під час руху такого засобу, що у даному випадку поза розумним сумнівом не підтверджене. Відповідно знаходження водія в автомобілі, чи біля автомобіля не свідчить про виконання ним функцій водія.
Недоведеність факту керування автомобілем ОСОБА_1 свідчить про те, що він не повинен був надавати посвідчення водія на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
В матеріалах справи відсутні в повному обсязі беззаперечні докази, які підтверджують що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і, як наслідок, є суб`єктом правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин вважаю, що пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дашинича І.Б., свідка ОСОБА_2 в частині щодо спростування факту керування ОСОБА_1 13.05.2026 о 22.10 год. транспортним засобом - автобусом ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 , які вони дали безпосередньо в судовому засіданні, знайшли своє підтвердження, а тому в цій частині приймаються до уваги.
Суд вважає необхідним звернути увагу на правові висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», де зазначено наступне:
«…Питання, яке Суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому має бути оцінена відповідна "незаконність" і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення (рішення "Хан проти Сполученого Королівства" і "Аллан проти Сполученого Королівства"). При цьому має бути врахована якість таких доказів і, зокрема те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності…».
Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Суддею зазначається, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі та/або відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.
Будь яких інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом - автобусом ВАЗ АО79.20 д.н.з. НОМЕР_1 , крім наданих суду та перевірених належним чином у відповідності до ст.245 КУпАП, і які б достатньо підтверджували інкриміновані йому адміністративні правопорушення, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Тож зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести вказані обставини, як зазначалось раніше, покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130КУпАП, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст124, ч.1 ст.130, ст.ст.247,283,284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя