УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/524/26
2/290/655/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
21 липня 2026 року	селище Романів	

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шакалова Андрія Вікторовича, за участі секретаря судового засідання Кліменчук С.В., представника позивача — адвоката Крижанівського Олега Анатолійовича, Шаніної Віти Олександрівни, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , яка діє за участі представника — адвоката Крижанівського Олега Анатолійовича, РНОКПП НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миропільської селищної ради Житомирського району Житомирської області, код ЄДРПОУ: 04345204, вул. Центральна, 38, смт Миропіль, Житомирського району, Житомирської області, 13033; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , — про позбавлення батьківських прав.
ОПИСОВА ЧАСТИНА
1. Рух справи.
1.1. 25 травня 2026 року представник позивача — адвокат Крижанівський О.А., діючи на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 26 березня 2026 року №4-06-2026-002856, в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Романівського районного суду Житомирської області із зазначеною позовною заявою.
1.2. У цей же день цивільна справа була розподілена головуючому судді Шакалову Андрію Вікторовичу.
1.3. 27 травня 2026 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 11 червня 2026 року. Цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миропільської селищної ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_3 . Відповідачці направлено копію позовної заяви з додатками та судову повістку про виклик до суду.
1.4. У підготовче судове засідання 11 червня 2026 року з`явились представник позивача. Треті особи ОСОБА_3 та представник третьої особи — органу опіки та піклування у судове засідання не прибули, просили проводити розгляд без їх участі.
1.5. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи повідомлення належним чином, шляхом отримання судової повістки поштовим зв`язком (трек номер 068105732655), причини неявки суду невідомі.
1.6. У підготовчому судовому засіданні 25 червня 2026 року представником позивача заявлено клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також про виклик свідка ОСОБА_4 . Клопотання судом задоволено, судовий розгляд справи призначено на 21 липня 2026 року.
1.7. У судове засідання 21 липня 2026 року з`явились представник позивача — адвокат Крижанівський О.А., позивачка ОСОБА_1 .
1.8. Відповідачка в судове засідання вкотре не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за адресою її зареєстрованого місця проживання, будучи обізнаною про розгляд справи, поважності причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Суд, з огляду на належне повідомлення відповідачки та відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, визнав можливим розглянути справу за її відсутності. У судовому засіданні заслухано пояснення представника позивача та позивачки, а також показання свідка ОСОБА_4 .
2. Обґрунтування позовної заяви.
2.1. Позивач зазначає, що її батьки — ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 по березень 2021 року. За час шлюбу у них народилась дитина — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є позивачем у цій справі.
2.2. Починаючи з 2020 року відповідачка перестала проживати разом з донькою та чоловіком через непорозуміння та постійні суперечки між подружжям, у зв`язку з чим батько разом з донькою оселились у будинку, який належить бабусі та дідусю позивачки, за адресою: АДРЕСА_2 .
2.3. У зв`язку з тим, що відповідачка добровільно не надавала кошти на утримання доньки, батько позивачки був змушений звернутися до суду про стягнення аліментів. Судовим наказом Романівського районного суду Житомирської області від 11.05.2021 №290/357/21 з відповідачки на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
2.4. Наразі у Коростишівському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання вищевказаного судового наказу. Проте станом на теперішній час відповідачка аліменти на утримання позивача не сплачує та має заборгованість у розмірі 170 434,53 грн, про що свідчить довідка-розрахунок, видана Коростишівським відділом ДВС.
2.5. Позивач звертає увагу суду, що після того, як вона з батьком перестали проживати з відповідачкою, остання жодного разу не поцікавилась станом здоров`я своєї доньки, не купувала для неї одягу та продуктів харчування. Наразі її батько разом з бабусею самостійно несуть усі витрати щодо її утримання та повноцінного розвитку. Окрім того, відповідачка жодним чином не забезпечила позивачу умови здобуття нею освіти та жодного разу не відвідувала навчальний заклад, де вона навчається.
2.6. Позивач посилається на частину першу статті 164 СК України та зазначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (частина перша статті 165 СК України).
3. Позиція відповідачки.
3.1. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалась, у жодне судове засідання не з`явилась. Судові повістки, що направлялись за адресою її зареєстрованого місця проживання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата, що узгоджується з довідкою Миропільської селищної ради від 27.05.2026 №782, згідно з якою відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
4. Висновок органу опіки та піклування.
4.1. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миропільської селищної ради Житомирського району Житомирської області висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 19.11.2025 №4, визнав за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 , з огляду на встановлені під час обстеження обставини тривалого і систематичного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.
5. Показання свідка.
5.1. Свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бабуся позивачки, показала суду, що невістка — відповідачка у справі, близько п`яти років не цікавиться долею онуки, не спілкується з нею, не бере участі у її вихованні та утриманні, жодного разу за цей час не приїжджала до дитини та не телефонувала їй. Вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки та фактично самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1. Обставини справи, встановлені судом.
1.1. Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Колодяженської сільської ради Романівського району Житомирської області 23.10.2009.
1.2. Шлюб між батьками позивачки, зареєстрований 12.08.2006 актовим записом №123 відділом реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області, розірвано рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 12.03.2021 у справі №290/1292/20.
1.3. Судовим наказом Романівського районного суду Житомирської області від 11.05.2021 №290/357/21 з відповідачки на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
1.4. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах, виданою Коростишівським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області, заборгованість відповідачки станом на 01.12.2025 становить 170434,53 грн, при цьому упродовж усього розрахункового періоду (лютий 2022 року — листопад 2025 року) відповідачкою добровільно не сплачено жодної суми аліментів.
1.5. Згідно з довідкою Миропільської селищної ради від 16.10.2025 №1112 позивачка зареєстрована та фактично проживає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває на його повному утриманні.
1.6. Згідно з довідкою Миропільської селищної ради від 07.11.2025 №253/2 відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак тривалий час за вказаною адресою фактично не проживає.
1.7. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 07.11.2025 №253/1 позивачка проживає однією сім`єю з батьком ОСОБА_3 та бабусею і дідусем — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
1.8. Згідно з характеристикою, виданою Миропільським ліцеєм Житомирської області від 19.11.2025 №336, позивачка навчається в 11-Б класі, зарекомендувала себе здібною, вихованою, старанною та відповідальною ученицею, користується повагою серед педагогічного та учнівського колективу; в останні роки навчання турботу про навчання та виховання дитини здійснює бабуся — ОСОБА_4 ; мати, ОСОБА_2 , з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являлась, успішністю дитини не цікавиться.
1.9. Згідно з довідкою Миропільського ліцею Житомирської області від 20.10.2025 №289 мати з сім`єю не проживає та не спілкується, опікою дитини не займається.
1.10. Актом обстеження умов проживання дитини від 06.11.2025, складеним працівниками Служби у справах дітей Миропільської селищної ради разом з інспектором із соціальної роботи, встановлено, що позивачка проживає з батьком, бабусею та дідусем у будинку, що складається з трьох кімнат, кухні та кладовки; умови проживання є задовільними, нормальними, санітарно-побутовими; дитина забезпечена окремою кімнатою зі спальним місцем, столом для навчання, шафою; в кімнаті чисто, охайно та затишно.
1.11. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миропільської селищної ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 19.11.2025 №4, встановлено, що відповідачка близько п`яти років не цікавиться долею доньки та не приймає участі у її житті, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує харчування та медичний догляд, не здійснює підготовку дитини до дорослого життя, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу; на засідання комісії з питань захисту прав дитини від 12.11.2025, на яке запрошувалась відповідачка, вона не з`явилась.
1.12. Показаннями свідка ОСОБА_4 , допитаної в судовому засіданні, додатково підтверджено, що відповідачка протягом тривалого часу (близько п`яти років) не цікавиться долею доньки, не спілкується з нею особисто чи засобами зв`язку, участі в її утриманні та вихованні не бере.
1.13. Доказів, які б спростовували викладені обставини або свідчили про наявність поважних причин такої поведінки відповідачки чи про вжиття нею заходів до відновлення сімейних стосунків з дитиною, матеріали справи не містять.
2. Правова оцінка.
2.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
2.2. Ухилення від виконання батьківських обов`язків полягає у відсутності турботи про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема у незабезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; у відсутності спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; у невиявленні інтересу до її внутрішнього світу; у нестворенні умов для отримання нею освіти, — і може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
2.3. З наявних у справі доказів вбачається, що поведінка відповідачки має системний, тривалий (упродовж близько п`яти років) та безумовно винний характер: вона повністю самоусунулась від виховання, спілкування, матеріального утримання та піклування про здоров`я і освіту дитини, не вживала жодних заходів для відновлення сімейних зв`язків.
2.4. Суд бере до уваги: тривалу, упродовж років, відсутність будь-якого спілкування відповідачки з дитиною; систематичне ухилення від сплати аліментів та утворення значної заборгованості у розмірі 170 434,53 грн; повну відсутність інтересу до навчання, здоров`я та розвитку дитини; негативний висновок органу опіки та піклування; неявку відповідачки на засідання комісії з питань захисту прав дитини та в жодне судове засідання; відсутність доказів наміру відповідачки змінити своє ставлення до дитини.
2.5. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом (стаття 166 СК України). Водночас з огляду на тривалість і системність ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, відсутність з її боку будь-яких спроб відновити зв`язок з дитиною чи змінити спосіб виконання батьківського обов`язку, суд доходить висновку, що застосування до відповідачки попередження та покладення на орган опіки та піклування контролю за виконанням нею батьківських обов`язків є явно недостатнім та неефективним заходом, а тому відсутні менш суворі заходи, здатні забезпечити захист прав та найкращих інтересів дитини.
2.6. Щодо процесуального права позивачки на звернення до суду з цим позовом суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки позивачка на момент звернення до суду з позовом досягла шістнадцятирічного віку, вона згідно з наведеною нормою мала право на самостійне звернення до суду з таким позовом, а відповідно до частини першої статті 32 ЦПК України — часткову цивільну процесуальну дієздатність на участь у справах, що виникають із відносин, у яких вона особисто бере участь, у тому числі за допомогою обраного нею представника.
3. Законодавство, яке регулює спірні правовідносини.
3.1. У частині першій статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
3.2. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі — Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
3.3. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, зокрема, коли батьки не піклуються про неї. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини й прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
3.4. Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункт 1 статті 18 Конвенції).
3.5. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України).
3.6. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є втручанням у право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке втручання може бути виправданим лише за умови, що воно передбачене законом, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, тобто відповідає принципу пропорційності. Втручання у цій справі передбачене положеннями статей 164–166 СК України та здійснюється з метою захисту прав і найкращих інтересів дитини, що визнається легітимною метою у розумінні статті 8 Конвенції.
3.7. Європейський суд з прав людини у справі «MAMCHUR v. UKRAINE» (заява № 10383/09, §100, рішення від 16 липня 2015 року) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
3.8. У справі «HUNT v. UKRAINE» (заява № 31111/04, §57, 58, рішення від 07 грудня 2006 року) ЄСПЛ наголосив, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці; факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Суд зазначає, що у цій справі відповідачка своїм правом на подання заперечень не скористалась та в жодне судове засідання не з`явилась, що є додатковим свідченням відсутності у неї реального інтересу до долі дитини.
3.9. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
3.10. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти; зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
3.11. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2021 року у справі № 202/7712/18 (провадження № 61-3357св21) вказано, що особа, яка, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, що становлять зміст батьківського обов`язку, свідомо ухиляється від їх виконання, може бути позбавлена батьківських прав, оскільки таке позбавлення позитивно вплине на долю дитини, забезпечить захист її прав та інтересів; якщо батько (мати) тривалий час не підтримує стосунків з дитиною, не цікавиться її життям та самоусувається від виконання батьківських обов`язків, застосування до нього (неї) крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав не становить порушення права на сімейне життя, гарантованого статтею 8 Конвенції.
3.12. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною, і підстави для відступлення від наведених висновків у цій справі відсутні; відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування.
3.13. Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав, покладено на позивача. Суд вважає, що позивачем таких обставин доведено в повному обсязі належними, допустимими та достовірними доказами, які оцінені судом у їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України.
3.14. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд враховує тривале (упродовж близько п`яти років), систематичне та безумовно винне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків: повну відсутність спілкування з дитиною, відсутність будь-якої участі в її утриманні, вихованні, навчанні та розвитку, систематичну несплату аліментів і утворення значної заборгованості, відсутність доказів наміру відновити сімейні зв`язки з дитиною або змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Відповідачка не скористалася наданим їй правом надати пояснення чи заперечення проти позову, не з`явилась у жодне судове засідання, що додатково підтверджує відсутність у неї інтересу до долі дитини.
3.15. Судом враховано, що дитина проживає в належних, безпечних та стабільних умовах з батьком, бабусею та дідусем, які забезпечують її всім необхідним для повноцінного фізичного, психологічного та інтелектуального розвитку, а сама позивачка, яка досягла шістнадцятирічного віку та здатна усвідомлено висловити власну позицію, послідовно наполягає на позбавленні відповідачки батьківських прав. За таких обставин збереження за відповідачкою формального статусу матері не відповідає найкращим інтересам дитини та суперечило б меті сімейно-правового регулювання.
3.16. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах Hunt v. Ukraine, Mamchur v. Ukraine, суд доходить висновку, що між інтересами матері та найкращими інтересами дитини має бути забезпечена справедлива рівновага. У цій справі найкращі інтереси дитини, яка потребує стабільності, безпеки та належного розвитку, переважають інтерес відповідачки у формальному збереженні батьківського статусу, тим більше що сама відповідачка будь-якого інтересу до збереження такого статусу під час розгляду справи не виявила.
3.17. За таких обставин суд доходить висновку про наявність достатніх, належних та переконливих підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 164 СК України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
4. Розподіл судових витрат.
4.1. Ухвалою суду від 27 травня 2026 року позивачку, з огляду на її майновий стан (відсутність доходу у зв`язку з навчанням на денній формі здобуття освіти), звільнено від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір».
4.2. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеній частині вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, а позивачку звільнено від сплати судового збору, судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру в розмірі 1331,20 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.
4.3. При ухваленні рішення суд керувався статтями 164, 165, 166 СК України, статтями 4, 10–13, 19, 76–81, 89, 141, 259, 263–265, 268, ЦПК України.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1. Рішення суду.
1.1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миропільської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав — задовольнити.
1.2. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
2. Розподіл судових витрат та процедура оскарження судового рішення.
2.1. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
2.2. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
2.3. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
2.4. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
2.5. Повний текст рішення виготовлено 21 липня 2026 року.

Суддя	Андрій ШАКАЛОВ