| Справа № 450/2548/26 Провадження № 3/450/1515/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А. за участю захисника Гриневич М.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення протоколу серії ЕПР1 №661976, 10.05.26 о 01 год. 44 хв. в с. Сокільники Львівського району Львівської області по вул. Д.Галицького, 106 водій ОСОБА_1 керував т/з Ford Escape д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису 470147, 471199. 
Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином 2-чі повідомлявся про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, працівниками УПП у Л/о ДПП йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.?268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Пустомитівському районному суді Львівської області. Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про дане адміністративне правопорушення не є обов`язковою, тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гриневич М.М. заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з тих підстав, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України, крім іншого, слід встановити, на підставі наданих суду доказів, факт керування особою т/з. Інші особи, учасники дорожнього руху, крім, як водія т/з. (механічного т/з.) не мають обов`язку виконувати вимогу представника органу державної влади (поліцейського) пройти огляд на визначення стану сп`яніння (будь - якого сп`яніння)/. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання захисника про закриття провадження у справі, суд прийшов до таких висновків.
 
Розділ 2 ПДР України встановлює обов`язки і права водії механічних транспортних засобів. Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: водій- особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Згідно роз`яснень наданих в п. 27 Постанови Пленуму ВС від 23.12.2005 № 14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
У відповідності до зазначених вище норм закону та роз`яснень, щодо застосування таких норм, для встановлення події порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягають встановленню наявність сукупності таких двох обставин: чи виконував ОСОБА_1 10.05.2026 о 01 год. 44 хв. в с. Сокільники Львівського району Львівської області по вул. Д.Галицького, 106 функції водій, тобто керував т/з Ford Escape д.н.з. НОМЕР_1 (при цьому наявність чи відсутність права на керування т/з. значення не має) та чи були наявні у ОСОБА_1 при цьому ознаки алкогольного сп`яніння, що є підставою для виконання п. 2.5 ПДР України ОСОБА_1 .
Із оглянутих судом відеозаписів, що надані до протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що у ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції, яке відбувалося 10.05.2026 орієнтовно з 01 год. 44 хв., наявні ознаки алкогольного сп`яніння такі, як: порушення координації рухів, порушення мови. Наявність ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 також не спростувала сторона захисту, як і не заперечила. 
Судом також встановлено, що на відеоматеріалах, які надані суду відсутня фіксація факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Зокрема, відеозаписи не містять кадрів, на яких ОСОБА_1 здійснює технічні дії, спрямовані на приведення автомобіля в рух, зміну його швидкості чи напрямку, або іншим чином контролює механічний рух транспортного засобу.
Доказів того, що автомобіль Ford Escape перебував у русі під керуванням ОСОБА_1 10.05.26 о 01 год. 44 хв. в с. Сокільники Львівського району Львівської області вул. Д.Галицького, 106 суду не надано. З відеозапису та зафіксованих на ньому пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній заперечував факт керування автомобілем і пояснював, що він не їхав, а лише перебував у транспортному засобі (clip-0 01:58, 01:59; сlip-1 02:05, clip-2 02:28). Із пояснень ОСОБА_1 , що надавалися працівникам поліції слідує, що на час приїзду екіпажу, який складав протокол за статтею 130 КУпАП було вилучено посвідчення водія у ОСОБА_1 попереднім екіпажем патрульної поліції, які встановили його перебування на вулиці у комендантську годину (сlip-0 01:48, 01:52, clip-1 02:05,02:06, clip-2 02:13).
Надаючи оцінку доказами у цій справі, суд звертає увагу на те, що згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
 
Проте, саме із відеозапису події складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 неможливо встановити послідовність події, що відбувалися до пропозиції працівником поліції ОСОБА_1 пройти огляд у встановленому законом порядку. 
 
В свою чергу суд враховує, що згідно п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
 
Інформації про те, що існували обставини за яких працівники поліції не мали можливості надати суду повний відеозапис з місця події у суду немає. Водночас суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Надані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661976 від 10.05.26, направлення медичний огляд від 10.05.2026 та рапорт від 10.05.2026 не спростовують позиції сторони захисту, про відсутність доказів в матеріалах справи того, що 10.05.2026 о 01 год. 44 хв. в с. Сокільники Львівського району Львівської області вул. Д.Галицького, 106 водій ОСОБА_1 керував т/з Ford Escape д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.
Поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на місці події, його висловлювання та пропозиції працівникам поліції не можуть вважатися доказом виконання функцій водія, так як рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не підтверджено доказами.
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З огляду на наведене, як в кримінальному так і в судочинстві у справах про адміністративні правопорушення діє принцип змагальності сторін, який передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального (адміністративного) провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених законом.
На думку суду, факт здійснення ОСОБА_1  10.0520.26 о 01 год. 44 хв. в с. Сокільники Львівського району Львівської області вул. Д.Галицького, 106 керування т/з Ford Escape д.н.з. НОМЕР_1 , тобто виконання функції водія, виникнення в останнього обов`язків, передбачених п. 2. 5 ПДР України є припущенням.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Недоведеність факту керування транспортним засобом не може бути усунута шляхом припущень про те, що особа могла керувати автомобілем до моменту відеофіксації або до моменту прибуття працівників поліції. Такі припущення суперечать ст. 62 Конституції України та не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Відтак, судом встановлено, що доказів події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з участю ОСОБА_1 та складу в діях останнього адміністративного правопорушення суду не надано. 
На підставі наведеного, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі №450/2548/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: | | Д. А. Кукса