ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1089/26 Справа № 200/16356/13-ц | | Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Лазорка Романа Йосифовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 07 серпня 2025 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на постанови про відкриття виконавчих проваджень приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2025 року  ОСОБА_4 та ОСОБА_5  звернулись до суду із скаргою в якій просять скасувати постанови Приватного виконавця Дніпропетровської області Русецької О.О. від 30.06.2025 про відкриття виконавчих проваджень №78481125 та №78481208. 
Скарга мотивована тим, що такі виконавчі провадження відкриті на підставі виконавчих листів суду в межах справи №200/16356/13-ц, строк пред`явлення яких до виконання закінчився ще 29.12.2015. 
При цьому скаржник звертає увагу, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовується до таких виконавчих листів, оскільки вони стосуються стягнення грошових коштів, а не звернення стягнення на нерухоме майно. 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 07 серпня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що підставою повернення виконавчих листів була наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника. Постанови про повернення виконавчих листів є чинними. 
Боржники не навели доводів про відсутність у них, на час повернення виконавчих листів, майна, яке підпадало під дію мораторію, про наявність у них, на такий момент, іншого майна чи коштів, на які можливо було звернути стягнення, а також наявності можливості виконання відповідного рішення в інший спосіб. 
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Лазорко Роман Йосифович просить ухвалу суду скасувати та задовольнити їх скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що строк пред`явлення дублікатів виконавчих листів сплив більше ніж чотири з половиною років.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. 
Так, матеріалами справи встановлено, що Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20.02.2014 у справі №200/16356/13, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк “Надра” заборгованість за кредитним договором в сумі 594340,70 грн, а також судовий збір в сумі 1 147 грн з кожного. 
Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі листи за цим рішенням було пред`явлено до виконання 18.07.2014 та повернуто 29.12.2014 на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 
Ухвалою суду від 14.01.2021 замінено стягувача у виконавчому провадженні із ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
Ухвалами суду від 09.09.2022 постановлено видати дублікати виконавчих листів. 
Відповідні дублікати було видано 15.04.2025, а 30.06.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. прийнято оскаржувані постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із якого вбачається реєстрація за ОСОБА_4 права власності на квартиру, забезпечену іпотекою перед ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» за договором іпотеки 2008 року. 
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підставою повернення виконавчих листів була наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника. Постанови про повернення виконавчих листів є чинними. 
Боржники не навели доводів про відсутність у них, на час повернення виконавчих листів, майна, яке підпадало під дію мораторію, про наявність у них, на такий момент, іншого майна чи коштів, на які можливо було звернути стягнення, а також наявності можливості виконання відповідного рішення в інший спосіб. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. 
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
Доводи апелянтів про те, що строк пред`явлення дублікатів виконавчих листів №200/16356/13-ц щодо Боржників, виданих 15.04.2025 року на виконання заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року, закінчився не пізніше 29.12.2015 року, а строк пред`явлення дублікатів виконавчих листів сплив більш ніж на чотири з половиною років, колегія суддів вважає їх безпідставними.
Колегія суддів погоджується з висновками, які вказав суд першої інстанції.
Дійсно, на момент постановлення рішення діяв Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV, за приписами п.2 ч.1 ст.22 якого виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року. 
За приписами п.9 ч.1 ст.47 вказаного закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. 
07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено примусове звернення стягнення на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду що є предметом іпотеки, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. 
05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, яким трок пред`явлення виконавчого листа до виконання збільшено до трьох років. 
Первинний річний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання (встановлений законом №606-XIV) перервався пред`явленням їх до виконання 18.07.2014. 
Виконавчі листи було повернуто 29.12.2014 з підстав встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника. 
Відповідна заборона, встановлена Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» діяла з 07.06.2014 до 23.09.2021. 
З 23.09.2021 розпочав перелік трьох річний строк пред`явлення виконавчих листі до виконання (згідно вимог закону №1404-VIII). 
Такий строк перервався з 24.02.2022 у зв`язку із введення воєнного стану в Україні. 
Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Лазорка Романа Йосифовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 07 серпня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 14 липня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 22 липня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова