Справа № 718/1256/26
Провадження 2/718/564/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" липня 2026 р. м.Кіцмань Чернівецька область 
Кіцманський районний суд Чернівецької області в особі судді Нагорного В.В.,
за участю секретаря судового засідання Якубівської В.В.,
учасники справи:
представник позивача - не з`явився,
відповідач - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кіцманського районного суду Чернівецької області в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
До Кіцманського районного суду Чернівецької області через систему «Електронний суд» звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі - позивач) із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Короткий зміст заяв по суті справи.
У позовній заяві позивач просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» заборгованість за кредитним договором №3451516830-400052 від 17.07.2021 в розмірі 13660,00 грн., що складається з: заборгованість за сумою кредиту: 4000,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою: 9660,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.07.2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 3451516830-400052 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Законом України «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створено згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
У позовній заяві зазначено, що відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту становить 4000,00 грн., початковий строк кредитування становить 22 днів, дисконтна відсоткова ставка становить 2% на добу за початковий строк кредит ування (Лояльний період), базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом.
За змістом позовної заяви, кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті як банківська картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3451516830-400052 від 17.07.2021 року. 
Позивач у позовній заяві стверджує, що на момент подання даної позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі 13660 грн., відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором №3451516830-400052 на загальну суму 20 грн., у зв`язку з чим загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором № 3451516830-400052 від 17.07.2021 року станом на дату подання позову до суду становить 13660,00 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою 9660,00 грн.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 22 липня 2026 року о 10:30 год. та зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати суду інформацію яка містить банківську таємницю.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви позивач просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника, повідомив, що не проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. 
Поштове відправлення, адресоване ОСОБА_1 , повернулось на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про додержання вимог пункту 91-1 Правил, тому суд зазначає, що за змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 17 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір №3451516830-400052 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - кредитний договір), з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитодавця в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 4000.00 (чотири тисячі гривень 00 копійок.) гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2 кредитного договору, тип кредиту - споживчий кредит.
Кредит надається строком на 22 (двадцять дві доби ) днів, (далі – «Лояльний період») початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього договору. (п. п. 2.1., 2.3 кредитного договору).
У п.3.5 кредитного договору сторони погоджуються що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений лояльним періодом, встановлении? п.2.1 договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього договору процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.3.4 договору скасовуються з моменту початку і?х застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2 (два) два проценти за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 договору. 
У пункті 3.6 кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом. З наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730 ( сімсот тридцять ) процентів річних, що становить 2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним. (п. 3.8. кредитного договору).
Відповідно до п.9.1. кредитного договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Додатком № 1 до кредитного договору є графік розрахунків.
До позовної заяви позивач долучив паспорт споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування, які ідентичні викладеним умовам у договорі, що підписані сторонами з використанням електронного підпису.
У повідомленні ТОВ «ТАС СЛІНК», зазначено, що банком було здійснено 17.07.2021 року о 16:07:27 переказ грошових коштів на картку отримувача № НОМЕР_2 у сумі 4000,00 грн.
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслав суду лист № БТ/Е-16240 від 23.10.2025 р., в якому повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ). До листа банком долучено виписку про рух коштів по картці № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 17.07.2021 отримав зарахування коштів на карту № НОМЕР_1 у розмірі 4000,00 грн.
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором №3451516830-400052 від 17.07.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, залишок заборгованості за кредитом, становить 13660,00 грн, що складається із: заборгованості за кредитом 4000,00 грн та заборгованості по відсотках 9660,00 грн.
Доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем за кредитним договором матеріали справи не містять.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №3451516830-400052 від 17.07.2021, який був укладений згідно чинного законодавства, позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн., натомість доказів погашення кредитної заборгованості перед позивачем за вказаним договором відповідач суду не надав.
За наведених обставин, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн., що сплачені позивачем при поданні даного позову.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У матеріалах справи наявний договір про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року, укладений між Адвокарським бюром «Герман Гурський та партнери» та позивачем, згідно якого адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до акту №1 приймання-передачі правової допомоги від між сторонами погоджено перелік послух, що входять до складу правової (правничої) допомоги на суму 10000,00 грн.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що розмір таких витрат на суму 10000,00 грн. є завищеним, не в повній мірі відповідає складності даної справи та критерію розумності, а відтак суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», ЄДРПОУ: 40842831, заборгованість за кредитним договором № 3451516830-400052 від 17.07.2021 в розмірі 13660 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят) грн. 00 коп., що складається з: заборгованості за сумою кредиту: 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками за користування позикою: 9660 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 (шість тисяч) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Кіцманським районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», ЄДРПОУ 40842831, місцезнаходження: вул. Антонова, буд. 8А, с. Чайки Бучанського району Київської області;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Нагорний