Дата документу 01.09.2026 | Справа № 554/1851/26
| Провадження № 2/554/2396/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Савченко Л.І., 
при секретарі – Ревеці К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -
в с т а н о в и в :
10 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, у якому прохав: визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,06 га., кадастровий №5310137000:15:015:0264 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що  ОСОБА_1 належить 1/4 частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно позивач успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.01.2017 р. Іншим співвласником будинку є відповідач ОСОБА_2 , якому належить 3/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.05.2025 р. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,06 га, кадастровий №5310137000:15:015:0264, яку згідно розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради №248-р від 15.04.1998 р. передано у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (на той час співвласникам житлового будинку). Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя не зареєстрували право власності на земельну ділянку, реєстрацію права власності проведено після їх смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за заявою спадкоємців, згідно з п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553 ). Таким чином, ОСОБА_5 належала 1/2 частка житлового будинку та 1/2 частка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після її смерті є дочка та чоловік ОСОБА_3 , які прийняли спадщину в рівних частках. Отже, ОСОБА_3 успадкував 1/4 частку житлового будинку та 1/4 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . На частку будинку він зареєстрував право власності та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, а на частку земельної ділянки не оформив своїх спадкових прав, оскільки право власності спадкодавця на вказане спадкове майно не було зареєстроване у встановленому законом порядку. За життя ОСОБА_3 складено заповіт посвідчений 24.11.2004 р. за реєстровим № 3040 Першою полтавською державною нотаріальною конторою, згідно з яким він заповів ОСОБА_1 належну частину житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Частка земельної ділянки залишилась не охоплена заповітом. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2025 №1703/02-31 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий №5310137000:15:015:0264, місце розташування: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не є спадкоємцем за заповітом на вказану частку земельної ділянки. Під час складання заповіту ОСОБА_3 об`єктивно не мав відомостей про наявність у нього права власності на частку земельної ділянки, оскільки таке право не було оформлене та зареєстроване у встановленому законом порядку. Державна реєстрація права власності на 1/2 частку земельної ділянки за ОСОБА_5 була проведена вже після її смерті та після смерті її спадкоємця ОСОБА_3 . Відтак протягом життя та на момент складання заповіту у ОСОБА_3 були відсутні відомості про виникнення у нього права власності на відповідну частку земельної ділянки. Те, що 1/4 частка земельної ділянки, яку ОСОБА_3 фактично прийняв після смерті ОСОБА_5 , не була охоплена заповітом, зумовлено не волевиявленням спадкодавця, а відсутністю юридично оформленого та відомого йому права. Оскільки позивач позбавлений у позасудовому порядку оформити свої спадкові права, вказані обставини стали підставою звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 12 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за правилами загального позовного провадження. 
27 лютого 2026 року до суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, у якій він прохає визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,06 га, кадастровий номер № 5310137000:15:015:0264 за адресою- АДРЕСА_1 . 
Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_2 належить 3/ 4 частки житлового будинку та 1/ 4 частка земельної ділянки для обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, площею 0,06 га, кадастровий номер №5310137000:15:015:0264 за адресою- АДРЕСА_1 . Зазначене майно він успадкував після смерті дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Іншим співвласниками будинку є ОСОБА_1 , якому належить 1/ 4 частка житлового будинку за адресою- АДРЕСА_1 . Земельну ділянку, на якій розташований належний ОСОБА_2 та відповідачу житловий будинок, розпорядженням виконкому Полтавської міської ради № 248-р від 15.04.1998 р. було передано у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( на той час співвласника житлового будинку). Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя не зареєстрували право власності на земельну ділянку, реєстрацію права власності за ними проведено після їх смерті за заявою спадкоємців. Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належали по 1/ 2 частці житлового будинку та по 1/ 2 частці земельної ділянки за адресою- АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ( дочка померлої) та ОСОБА_3 ( чоловік померлої), які прийняли спадщину в рівних частках, тобто по 1/ 4 частці житлового будинку та по 1/ 4 частці земельної ділянки за адресою- АДРЕСА_1 . На частку будинку ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 24.11.2004 р. за реєстровим номером № 4-3036, а частку земельної ділянки прийняла у спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. ОСОБА_6 є також спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , оскільки згідно заповіту посвідченого 08.08.1990 р. за реєстровим № 1-3135 Першою полтавською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_6 1/ 2 частину житлового будинку за адресою- АДРЕСА_1 . На 1/ 2 частку спірної земельної ділянки ОСОБА_6 не оформила своїх спадкових прав, оскільки право власності спадкодавця на частку земельної ділянки не було оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому частка земельної ділянки залишилась неохопленою заповітом. Державна реєстрація права власності на 1/ 2 частку земельної ділянки за ОСОБА_4 була проведена вже після її смерті. ОСОБА_2 оформив право власності в порядку спадкування на 1/ 4 частку земельної ділянки за адресою – АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5310137000:15:015:0264, яка належала ОСОБА_5 , спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Оформити право власності на 1/ 2 частку земельної ділянки, що належала ОСОБА_4 ОСОБА_2 не має можливості, оскільки після її смерті дружина ОСОБА_2 не успадкувала за заповітом вказану частку ділянки. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину 1/ 2 частку земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер №5310137000:15:015:0264, місце розташування- АДРЕСА_1 . Зазначає, що до його дружини ОСОБА_6 , яка набула права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на 1/ 2 частку житлового будинку за адресою- АДРЕСА_1 , одночасно перейшла 1/ 2 частка у праві спільної власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 01 квітня 2026 року зустрічний позов ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування - прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування із зустрічним ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування. Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування в якості співвідповідача Полтавську міську територіальну громаду в особі Полтавської міської ради (м. Полтава, Соборності, 36).
11.05.2026 року до суду надійшов відзив від представника Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради Дудки В.В., у якому вони прохають відмовити у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 , за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради. Зазначають про те, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради не є ані спадкоємцем ані співвласником спірного майна; позовна заява не містить жодних фактів того, що дії чи бездіяльність Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, прийняті нею рішення будь яким чином порушили права або законні інтереси позивача. За змістом статті 1277 ЦК України орган місцевого самоврядування набуває статусу суб`єкта, до якого може бути пред`явлено вимогу, лише у випадку визнання спадщини відумерлою (тобто за відсутності спадкоємців, їх усунення від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від неї). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові. Вважають, що позов до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради пред`явлений безпідставно, оскільки вказаний орган місцевого самоврядування не вчиняв жодних протиправних дій чи бездіяльності у правовідносинах, що становлять предмет спору.Також зазначали, що враховуючи те, що відповідно до ухвали суду від 01.04.2026 позивач за зустрічним позовом не направив залученому співвідповідачу Полтавській міській територіальній громаді в особі Полтавської міської ради копію позовної заяви з додатками і, відповідно, ознайомлення з матеріалами справи представника Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради відбулося 07.05.2026, з метою належного захисту прав, просили продовжити строк для написання відзиву.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 14 травня 2026 року залучено до участі у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування в якості співвідповідача  Полтавську міську територіальну громаду в особі Полтавської міської ради (м. Полтава, Соборності, 36).
09.06.2026 р. до суду надійшов відзив від представника Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради Дудки В.В., в якому Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради проти позову заперечує з огляду на наступне. Встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону(стаття 338 ЦПК України). Отже, враховуючи вище викладене зазначають, що у разі відсутності спадкоємців або не прийняття спадщини, відповідне майно може набути статусу відумерлої спадщини, яка відповідно до статті 1277 Цивільного кодексу України переходить у власність територіальної громади, то в тих випадках відповідачем виступає територіальна громада. Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради прохала відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , за зустрічним позовом – ОСОБА_2 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 10 червня 2026 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач за первісним позовом та відповідача за зустрічним- ОСОБА_1 не з`явився. Від його представника-адвоката Касьян В.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 .. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає задовольнити. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 визнає у повному обсязі( а.с. 83).
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним- ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься його заява в якій він вказує, що позовні вимоги за первісним позовом визнає, зустрічні позовні вимоги підтримує у повному обсязі( а.с. 20).
Представник відповідача Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки в під системі «Електронний суд» (а.с.81), свого представника в судове засідання не направили, про причину його неявки суд не повідомлено.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов до наступного висновку. 
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 належить 1/4 частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно позивач успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.01.2017 р.( а.с. 8).
Іншим співвласником будинку є відповідач ОСОБА_2 , якому належить 3/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.05.2025 р.( а.с. 8 зворот). 
Вказаний будинок розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,06 га, кадастровий №5310137000:15:015:0264, яку згідно розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради №248-р від 15.04.1998 р. передано у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (на той час співвласникам житлового будинку) ( а.с. 10).
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя не зареєстрували право власності на земельну ділянку, реєстрацію права власності проведено після їх смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за заявою спадкоємців, згідно з п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553 ). Таким чином, ОСОБА_5 належала 1/2 частка житлового будинку та 1/2 частка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після її смерті є дочка та чоловік ОСОБА_3 , які прийняли спадщину в рівних частках. Отже, ОСОБА_3 успадкував 1/4 частку житлового будинку та 1/4 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . На частку будинку він зареєстрував право власності та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, а на частку земельної ділянки не оформив своїх спадкових прав, оскільки право власності спадкодавця на вказане спадкове майно не було зареєстроване у встановленому законом порядку. 
За життя ОСОБА_3 складено заповіт посвідчений 24.11.2004 р. за реєстровим № 3040 Першою полтавською державною нотаріальною конторою, згідно з яким він заповів ОСОБА_1 належну частину житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Частка земельної ділянки залишилась не охоплена заповітом. 
Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2025 №1703/02-31 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий №5310137000:15:015:0264, місце розташування: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не є спадкоємцем за заповітом на вказану частку земельної ділянки ( а.с. 6-7).
Під час складання заповіту ОСОБА_3 об`єктивно не мав відомостей про наявність у нього права власності на частку земельної ділянки, оскільки таке право не було оформлене та зареєстроване у встановленому законом порядку. Державна реєстрація права власності на 1/2 частку земельної ділянки за ОСОБА_5 була проведена вже після її смерті та після смерті її спадкоємця ОСОБА_3 . Відтак протягом життя та на момент складання заповіту у ОСОБА_3 були відсутні відомості про виникнення у нього права власності на відповідну частку земельної ділянки. Те, що 1/4 частка земельної ділянки, яку ОСОБА_3 фактично прийняв після смерті ОСОБА_5 , не була охоплена заповітом, зумовлено не волевиявленням спадкодавця, а відсутністю юридично оформленого та відомого йому права. 
ОСОБА_2 зазначає, що йому належить 3/ 4 частки житлового будинку та 1/ 4 частка земельної ділянки для обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, площею 0,06 га, кадастровий номер №5310137000:15:015:0264 за адресою- АДРЕСА_1 (а.с. 28,29). 
Зазначене майно він успадкував після смерті дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 25).
Іншим співвласниками будинку є ОСОБА_1 , якому належить 1/ 4 частка житлового будинку за адресою- АДРЕСА_1 . Земельну ділянку, на якій розташований належний ОСОБА_2 та відповідачу житловий будинок, розпорядженням виконкому Полтавської міської ради № 248-р від 15.04.1998 р. було передано у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (на той час співвласника житлового будинку).
Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя не зареєстрували право власності на земельну ділянку, реєстрацію права власності за ними проведено після їх смерті за заявою спадкоємців.
Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належали по 1/ 2 частці житлового будинку та по 1/ 2 частці земельної ділянки за адресою- АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ( дочка померлої) та ОСОБА_3 (чоловік померлої), які прийняли спадщину в рівних частках, тобто по 1/4 частці житлового будинку та по 1/4 частці земельної ділянки за адресою- АДРЕСА_1 .
На частку будинку ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 24.11.2004 р. за реєстровим номером № 4-3036, а частку земельної ділянки прийняла у спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
ОСОБА_6 є також спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , оскільки згідно заповіту посвідченого 08.08.1990 р. за реєстровим № 1-3135 Першою полтавською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_6 1/ 2 частину житлового будинку за адресою- АДРЕСА_1 .
На 1/ 2 частку спірної земельної ділянки ОСОБА_6 не оформила своїх спадкових прав, оскільки право власності спадкодавця на частку земельної ділянки не було оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому частка земельної ділянки залишилась неохопленою заповітом.
Державна реєстрація права власності на 1/ 2 частку земельної ділянки за ОСОБА_4 була проведена вже після її смерті.
ОСОБА_2 оформив право власності в порядку спадкування на 1/ 4 частку земельної ділянки за адресою – АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5310137000:15:015:0264, яка належала ОСОБА_5 , спідкоємцем якої була її дочка ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
Оформити право власності на 1/ 2 частку земельної ділянки, що належала ОСОБА_4 ОСОБА_2 не має можливості, оскільки після її смерті дружина ОСОБА_2 не успадкувала за заповітом вказану частку ділянки.
ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину 1/ 2 частку земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер №5310137000:15:015:0264, місце розташування- АДРЕСА_1 , про що державним нотаріусом Полтавської державної нотаріальної контори Вербецькою Т.М. було винесено постанову від 16.10.2025 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії( а.с. 26-27).
Суд вважає за необхідне зазначити таке.
Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. 
Відповідно до вимог ст.78 ЗК України право власності на землю-це право володіти,користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
За приписами ч.9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Частиною 1 ст. 369, ч. 1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. 
Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2018 у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18, пункти 8.3 - 8.5) наголосила на тому, що правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, у разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року (у період з 01 січня 2002 року до 20 червня 2007 року) при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України ; стаття 120 ЗК України (в редакції Закону України № 997-V від 27 квітня 2007 року ) знову закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Поточна редакція статті 120 ЗК України (зі змінами, внесеними Законом України № 1702-VI від 5 листопада 2009 року ) також передбачає автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер.
У постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14 125цс20 пункти 37,38) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України , статті 377 ЦК України , інших положеннях законодавства. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 
Положеннями ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
На підставі вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до ст. 1277 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позбавлені у позасудовому порядку оформити свої спадкові права на 1/ 4 та відповідно на 1/ 2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,06 га, кадастровий номер № 5310137000:15:015:0264 за адресою- АДРЕСА_1 , проте мають на це законні підстави, що підтвердежно належними та допустими доказами в ході розгляду справи, суд вважає що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивачів, оскільки на їх розподілі вони не наполягали. 
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В: 
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,06 га., кадастровий №5310137000:15:015:0264 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП- НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/ 2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,06 га, кадастровий номер № 5310137000:15:015:0264 за адресою- АДРЕСА_1 . 
Судовий збір віднести на рахунок позивачів.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП- НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП- НОМЕР_2 , адреса- АДРЕСА_2 .
Відповідач – Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 36, код ЄДРПОУ 24388285.

Суддя Л.І. Савченко