Справа № 185/1977/25
Провадження № 2/185/1508/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Садової К.О., представника позивача Поліщук Т.В., представника відповідача адвоката Лещенка О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МоторсТрейдКомпані» про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, суд – 

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «МоторсТрейдКомпані» з урахування зміни предмету позову просив суд : визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу транспортного засобу №3989 від 05.07.2024 укладений між ТОВ «МоторсТрейдКомпані» та ОСОБА_2 ; визнати недійсним з моменту вчинення договір комісії № 3989 від 04.07.2024 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «МоторсТрейдКомпані»; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності ОСОБА_1 на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 . 
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 31.05.2011 СФГ «Зоря-2» в особі директора Хаєцької І.О. звернулось до позивача з метою отримання банківських послуг. Між сторонами було укладено Договір банківського обслуговування № б/н від 31.05.2011, надано кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок. 17.06.2021 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № P1623918339019316868 відповідно до якого ОСОБА_1 поручилась солідарно відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником (СФГ «Зоря-2») зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором по поверненню кредиту. Позичальник не належним чином виконував умови Договору, станом на 18.07.2022 заборгованість СФГ «Зоря-2» за наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитом становила 1 233 671, 26 грн., з яких 1 139 680,52 грн. - прострочена заборгованість за наданим тілом кредиту, 85 514,47 грн. - залишок заборгованості за процентами, 8 476,27 грн. - залишок заборгованості за комісією. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до СФГ «Зоря-2» та ОСОБА_1 з вимогою про солідарне стягнення на користь Банку заборгованості за кредитним договором. 17.06.2024 рішенням Господарського суду Луганської області у справі № 913/186/24 позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено повністю, солідарно стягнуто з СФГ «Зоря-2» та ОСОБА_1 заборгованість за договором № б/н від 31.05.2011 у загальному розмірі 1 285 956, 46 грн. Після виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором (17.07.2022), відповідачкою було відчужено сім належних їй на праві власності транспортних засобів. Так 05.07.2024, тобто через кілька тижнів після ухвалення Господарським судом Луганської області рішення у справі № 913/186/24 про стягнення заборгованості (17.06.2024) відповідачкою було відчужено належній їй на праві власності транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску за договором купівлі-продажу укладеним у ТСЦ 6144 РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області на користь ОСОБА_2 . При цьому, відповідачці було достеменно відомо про наявну заборгованість за укладеним кредитним договором, оскільки по-перше, саме вона діяла від імені СФГ «Зоря-2» як директор при укладанні кредитного договору, а по-друге ОСОБА_1 є виступає поручителем за укладеним кредитним договором, отже відповідає перед Банком за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і СФГ «Зоря-2». Згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС, станом на 31.10.2024 інформація про зареєстровані транспортні засоби за ОСОБА_1 відсутня. Транспортний засіб відповідачкою було відчужено на користь пов`язаної особи - ОСОБА_2 (батько чоловіка відповідачки). Згідно з преамбулою договору купівлі-продажу, 05.07.2024 ТОВ «МоторсТрейдКомпані», який є комісіонером на підставі укладеного з власником транспортного засобу ОСОБА_1 договору комісії № 3989 від 04.07.2024, відчужило транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску ОСОБА_2 . Позивач вважає, що договір комісії та договір купівлі-продажу слід розглядати як невід`ємно пов`язані, оскільки обидва мають кінцевою метою відчуження майна боржника, але договір комісії є передоручення укладення правочину щодо продажу від ОСОБА_1 на користь ТОВ «МоторсТрейдКомпані», а договір купівлі-продажу є правовою підставою для передачі майна із володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Транспортний засіб відчужено за 10 000 грн., проте згідно даних сайту AUTO.RIA середня ціна аналогічного транспортного засобу складає приблизно 8 500 доларів США. Позивач вважає, що належним способом захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення відповідного майна боржнику. 03.09.2024 головним державним виконавцем Сватівського відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цибою А.Д. були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виданого Господарським судом Луганської області судового наказу № 913/186/24 за номером 75943149 відносно боржника - ОСОБА_1 , № 75942356 відносно боржника СФГ «Зоря-2». На даний час, виданий Господарським судом судовий наказ № 913/186/24 знаходиться на виконанні у державного виконавця, однак а ні ОСОБА_1 , а ні СФГ «Зоря-2» не виконують вимог державного виконавця щодо належного виконання судового рішення. Так, відповідно до розрахунку заборгованості та виписки за договором, станом на 29.01.2025 заборгованість СФГ «Зоря-2» за кредитним договором становить 1 285 956, 46 грн. з яких 1 139 680, 52 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 86 559,17 грн. заборгованості за відсотками з користування кредитом та 59 716,77 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що СФГ «Зоря-2» належить на праві власності нежитлова будівля, склад за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлова будівля, склад за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 4424087800:03:001:0281, що знаходиться на території Сватівського району Луганської області. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 с. Стельмахівка Коломийської сільської територіальної громади з 24.02.2022 відноситься до переліку територій на яких ведуться активні бойові, Сватівська міська територіальна громада з 08.03.2022 належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій. Наявність у боржників нерухомого майна на тимчасово окупованій території не спростовує факт неможливості виконання обов`язку за його рахунок, оскільки згідно із ЗУ «Про виконавче провадження» (п. 10-2 Розділу XIII), забороняється вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до тимчасово окупованих територій. Таким чином, на сьогоднішній день звернути стягнення на належне боржникам нерухоме майно у межах відкритих виконавчих проваджень неможливо, при цьому Відповідачкою було відчужено транспортний засіб, на який могло бути звернуто стягнення при примусовому виконанні рішення суду. 
Ухвалою від 03.03.2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лещенка О.О. надійшов відзив на позов. Зазначив, що позивачем помилково було ототожнено оскаржуваний правочин як фраудаторний через часткову схожість. Однак розгляд не окремої поведінки (дії) сторони, а саме укладення договору купівлі-продажу, а сукупності всіх дій, обставин і мотивів дозволяє дійти беззаперечного висновку про відсутність наміру відповідача у спірних правовідносинах «вчинити з метою заподіяти зло», що виключає припущення про фраудаторність оскаржуваних правочинів. Після початку повномасштабного вторгнення рф ОСОБА_1 разом з дитиною виїхали за кордон, і до початку 2025 постійно проживала в Словаччини, м. Кошице. СФГ «Зоря-2» здійснює вирощування і торгівлю сільськогосподарською продукцією, а саме зерновими культурами. Після початку збройної агресії і повномасштабного вторгнення рф територія Сватівського району Луганської області була тимчасово окупована ворогом, у зв`язку з чим обсяги ведення господарської діяльності суттєво зменшились. На початку квітня 2022 року ОСОБА_1 вирішила придбати декілька автомобілів у країнах ЄС з метою їх подальшої реалізації в Україні. На протязі 2022 року ОСОБА_1 було придбано в країнах Євросоюзу шість автомобілів, які були одразу ввезені на територію України і через невеликий проміжок часу продані. Послідовне придбання транспортних засобів і систематичний та послідовний продаж транспортних засобів без будь-якого явного мотиву, окрім єдиного – законне розпорядження правом власності, а не продаж транспортних засобів «з метою заподіяти зло» кредиторові, як помилково зазначає позивач у своїй позовній заяві. Оспорюваний позивачем договір купівлі – продажу, так само як і всі інші вказані у позовній заяві договори укладено у письмовій формі, з додержанням вимог законодавства, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, кожний договір підписаний обома уповноваженими сторонами, що підтверджує відповідність договору внутрішній волі сторін та вимогам законодавства. Так, 25.05.2022 року транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску був ввезений на митну територію України особисто ОСОБА_1 , переданий ОСОБА_2 , розмитнений, зареєстрований вперше у ТСЦ 2142, в подальшому переміщений через митний кордон 25.08.2022 у пункті пропуску «М. Березний» спочатку переданий у м. Кошице, Словенія у користування ОСОБА_2 , який і продовжив фактично користуватися вказаним ТЗ, що підтверджується договорами страхування за 2023-2025 роки, а потім 05.07.2024 остаточно проданий останньому. На думку відповідача позивач помилково (передчасно) вважає, що його права як кредитора стягувача у виконавчих провадженнях № ВП 75943149 і № ВП 75942356 порушені. Так, як вбачається із рішення господарського суду Луганської області від 17.06.2024 у справі № 913/186/24, сума заборгованості в розмірі 1 285 956,46 грн стягнута солідарно з СФГ «Зоря-2» та ОСОБА_1 . Згідно виписки з розрахункового рахунку СФГ «Зоря-2» в АТ «ОТП Банк» та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 409816580 від 27.01.2025 року, господарська діяльність здійснюється. В матеріалах виконавчого провадження, відсутні докази, що підтверджують беззаперечну неможливість стягнення грошових коштів з СФГ «Зоря 2». Отже, на переконання відповідача, позовні вимоги є щонайменше передчасними. Позивачем не доведено, що внаслідок укладення оспорюваного правочину неможливо задовольнити вимоги стягувача за рахунок майна, що ОСОБА_1 та/або СФГ «Зоря-2» стали неплатоспроможними, а також відсутня інформація щодо наявності чи відсутності у останнього коштів для задоволення вимог кредитора. Позивачем не доведено, що результат дії боржника завдав шкоди кредиторові, спричинивши негативні наслідки, тому даний оспорюваний правочин залишається правочином для сторін, між якими він укладений та посвідчений, але ніяк не фраудаторним.
Представник позивача надав відповідь на відзив, не погоджується з твердженням викладеним у відзиві на позовну заяву, щодо ненадання відомостей позивачем про виконання зобов`язань за кредитним договором № б/н від 31.05.2011. Виконавчі провадження по примусовому виконанню цього рішення суду №75943149 та № 75942356 відкриті 03.09.2024. Згідно розрахунку заборгованості та виписок по особовим рахункам СФГ «Зоря 2» останній раз погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.05.2011 здійснювалось 19.03.2023 в сумі 150 грн. Отже, з моменту відкриття виконавчих проваджень до моменту звернення із цим позовом до суду СФГ «Зоря 2» та ОСОБА_1 добровільно рішення Господарського суду навіть частково, не виконували. Відповідачкою доказів того, що СФГ «Зоря 2» здійснює господарську діяльність після відкриття виконавчого провадження суду не надано. Незважаючи на наявність нерухомого майна у власності СФГ та відповідачки, відчуження його в рамках виконавчого провадження суттєво ускладнено. Відповідно до чинного законодавства, окуповані території тимчасово не контролюються Україною, що ускладнює здійснення будь-яких юридичних дій з майном, розташованим на цих територіях. Будь-які операції з нерухомістю, що перебуває на окупованій території, не можуть бути зареєстровані в офіційних реєстрах прав власності на майно. Крім цього, доступу до цього майна не має а ні у приватного виконавця для здійснення опису майна, а ні у суб`єкта оціночної діяльності для визначення його вартості. Зазначив що ОСОБА_1 факт невиконання СФГ «Зоря 2» з 02.02.2022 умов договору був достеменно відомий, оскільки вона є керівником СФГ «Зоря 2». Заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.05.2011 була стягнута рішенням Господарського суду від 17.06.2024. Договір купівлі продажу транспортного засобу був вчинений 05.07.2024, за три дні до набрання судовим рішенням законної сили. Той факт, що ОСОБА_2 здійснював страхування транспортного засобу в 2023 та 2024 роках, тобто в період після виникнення простроченої заборгованості, не спростовує мету вчинення правочину - зменшення майна боржника за рахунок якого можна було б виконати зобов`язання перед кредитором від ОСОБА_1 перейшло до ОСОБА_2 , який є її тестем. Виконавчі провадження по примусовому виконанню цього рішенням суду відкриті 03.09.2024. Проте, за весь цей час (майже рік) боржники добровільно не сплатили жодної гривні на виконання рішення суду, заходи вчинені приватним виконавцем також не принесли результатів, що вказує на відсутність іншого майна, за рахунок якого боржники могли би виконати свій обов`язок. При цьому наявність нерухомого майна на окупованій території не спростовує факт неможливості виконання обов`язку за його рахунок станом на цей час з підстав зазначених вище. На переконання АТ КБ «Приватбанк», сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки зміна власників майна відбувалося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на нього майно з метою погашення заборгованості за кредитним договором.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала посилаючись на доводи викладені у позовній заяві та відзиві на позов, просила позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лещенко О.О. позов не визнав, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позову. 
Відповідачі ОСОБА_2 , ТОВ «МоторсТрейдКомпані» в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Відзив на позов не надали, про причину неявки суд не повідомили.
Вислухав сторони, дослідив матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
31.05.2011 Селянське фермерське господарство «Зоря-2» в особі директора Хаєцької І.О. звернулось до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим Позичальником було підписано Заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно цієї Заяви СФГ «Зоря-2» приєдналось до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua , які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 31.05.2011 та взяло на себе зобов`язання виконувати умови Договору. 
18.02.2020 СФГ «Зоря-2», в особі директора - Хаєцької І.О., через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підписало Заявку на отримання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок» та «Гарантовані платежі». СФГ «Зоря-2» було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).
17.06.2021 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № P1623918339019316868 відповідно до якого поручитель зобов`язалась солідарно відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором.
У п. 1.2. договору поруки сторони погодили, що поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та наявністю заборгованості АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до Господарського суду Луганської області.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 17.06.2024 у справі № 913/186/24 солідарно стягнуто з СФГ «Зоря-2» та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 31.05.2011 у загальному розмірі 1 285 956,46 грн. Рішення набрало законної сили 17.07.2024 року, в апеляційному порядку не оскаржувалось. 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Даним рішенням Господарського суду від 17.06.2024 встановлено, що з 17.07.2022 у позичальника виникла прострочена заборгованість за кредитним договором. 
05.07.2024 ТОВ «МоторсТрейдКомпані» на підставі укладеного з власником транспортного засобу ОСОБА_1 договору комісії № 3989 від 04.07.2024, відчужило згідно договору купівлі-продажу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску, ОСОБА_2 . Перереєстрація транспортного засобу на нового власника зареєстрована ТСЦ № 6144 05.04.2024. 
Ціна транспортного засобу зазначена у договорі 10 000 грн. 
Згідно актового запису про шлюб № 3316 від 29.08.2017 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Після державної реєстрації ОСОБА_3 присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». 
Згідно запису акта про народження № 394 від 12.10.1989, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 . 
Отже ОСОБА_2 є тестем (батьком чоловіка) ОСОБА_1 . 
03.09. 2024 головним державним виконавцем Сватівського відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цибою Аліною Дмитрівною були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виданого Господарським судом Луганської області судового наказу № 913/186/24 за № 75943149 відносно боржника - ОСОБА_1 , за № 75942356 відносно боржника СФГ «Зоря-2». 
Згідно розрахунку заборгованості та виписок по особовим рахункам СФГ «Зоря 2», останній раз погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.05.2011 здійснювалось 19.03.2023 в сумі 150 грн., а станом на 29.01.2025 заборгованість СФГ «Зоря-2» за кредитним договором становить 1 285 956, 46 грн. з яких 1 139 680, 52 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 86 559,17 грн. заборгованості за відсотками з користування кредитом та 59 716,77 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом.
Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що відповідачка діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки правочин укладений з метою уникнення звернення стягнення кредитором на її майно з метою погашення заборгованості за кредитним договором та є фраудаторним правочином.
Суд ухвалюючи рішення по суті справи виходить з наступного.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 369/11268/16-ц (провадження N 14-260цс19) зроблено висновок, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). 
Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.
Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України.
Згідно з частиною першою та третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Таким чином, правом оспорити правочин наділені не лише сторони такого правочину, але й інші заінтересовані особи.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19).
Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
Тобто, цивільні права здійснюються особою до визначених меж, поки це не суперечить інтересам інших осіб і публічним інтересам. Такі межі можуть визначатися договором або актами цивільного законодавства. Обов`язок при здійсненні цивільних прав утримуватися від дій, які порушували б права інших осіб, конкретизується актами цивільного законодавства, що встановлюють ці права. Порушення меж здійснення цивільних прав веде до зловживання правом.
Вирішуючи спір про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, підлягає встановленню, яким чином наслідки такого правочину вплинули або можуть вплинути на права та інтереси цієї особи, оскільки звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору направлене на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину.
Також необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами, зокрема, спрямованим на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав.
Фраудаторним може виявитися будь-який правочин (договір), укладений між учасниками цивільних відносин, який не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що визначені статтею 203 ЦК України, зокрема: зміст правочину суперечить ЦК України, актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (власність використовується на шкоду іншим); волевиявлення боржника як учасника правочину є неправомірним, внутрішня воля націлена на обман, «на зло» іншої особи (кредитора); правочин не є реальним, не має економічної мети, правові наслідки є зловживанням правами та викликають порушення прав кредиторів (боржник не отримує еквівалентних зустрічних майнових дій, кредитор втрачає забезпечення).
У постанові від 07 жовтня 2020 у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) Верховний Суд зазначив, що договором, який вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний правочин (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність чи відсутність оплати ціни контрагентом боржника.
Поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 яка є керівником Селянського фермерського господарства «Зоря-2» та Поручителем за Договорам поруки укладеним з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою забезпечення виконання зобов`язань СФГ «Зоря-2» за Кредитним договором була достовірно обізнаною про наявність заборгованості за кредитним договором, наявність рішення Господарського суду від 17.06.2024 року про стягнення з СФГ «Зоря-2» та ОСОБА_1 солідарно заборгованості за договором від 31.05.2011 в загальному розмірі 1 285 956, 46 грн., пред`явлення наказу Господарського суду до примусового виконання, відкриття виконавчого провадження, відчужила на користь тестя - ОСОБА_2 транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску. При цьому вартість транспортного засобу зазначена в договорі купівлі-продажу транспортного засобу 10 000 грн., проте згідно даних сайту AUTO.RIA середня ціна аналогічного транспортного засобу складає приблизно 8 500 доларів США. 
Кошти отримані ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу не були спрямовані нею на погашення заборгованості за кредитним договором.  
Суд не може погодитись з твердженнями представника відповідача Хаєцької І.О. щодо того, що права позивача як стягувача у виконавчих провадженнях № ВП 75943149, № ВП 75942356 не порушені, оскільки згідно виписки з розрахункового рахунку СФГ «Зоря-2» в АТ «ОТП Банк» та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 409816580 від 27.01.2025 року, господарська діяльність ФСГ «Зоря-2» здійснюється, а в матеріалах виконавчого провадження, відсутні докази, що підтверджують беззаперечну неможливість стягнення грошових коштів з СФГ «Зоря 2».
Відповідачкою доказів того, що СФГ «Зоря 2» здійснює господарську діяльність після відкриття виконавчого провадження суду не надано. 
Судом встановлено що належне боржникам нерухоме майно, а саме СФГ «Зоря-2» : нежитлова будівля, склад розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля, склад за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 : земельна ділянка з кадастровим номером 4424087800:03:001:0281, знаходиться на території Сватівського району Луганської області. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 с. Стельмахівка Коломийської сільської територіальної громади з 24.02.2022 відноситься до переліку територій на яких ведуться активні бойові, Сватівська міська територіальна громада з 08.03.2022 належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій. 
Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (п. 10-2 Розділу XIII), забороняється вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до тимчасово окупованих територій, отже відчуження нерухомого майна СФГ та відповідачки в рамках виконавчого провадження суттєво ускладнено. Відповідно до чинного законодавства, окуповані території тимчасово не контролюються Україною, що ускладнює здійснення будь-яких юридичних дій з майном, розташованим на цих територіях. Будь-які операції з нерухомістю, що перебуває на окупованій території, не можуть бути зареєстровані в офіційних реєстрах прав власності на майно. Крім цього, доступу до цього майна не має а ні у приватного виконавця для здійснення опису майна, а ні у суб`єкта оціночної діяльності для визначення його вартості.
З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та доказів наданих сторонами, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 будучі керівником СФГ «Зоря-2», мала достатню інформацію про наявність заборгованості за кредитним договором, після ухвалення Господарським судом рішення про стягнення заборгованості відчужила належне їй майно. Вказане майно відчужено близькій відповідачці особі, а саме тестю, за неринковою ціною (10 000 грн.) Наявність у відповідачки нерухомого майна не спростовує неможливість виконання обв`язку за договором за його рахунок через знаходження на окупованій території. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06 жовтня 2022 року у справі № 904/624/19 виходив із обставин укладення фраудаторого правочину навіть до пред`явлення позову про стягнення боргу, зазначаючи таке: «… договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора».
До подібних висновків (визнання недійсним фраударного договору до ухвалення рішення про борг) дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 09 лютого 2023 року у справі № 910/12093/20.
У постанові від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 Верховний суд виходив з того, що «… в обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора».
Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19, провадження № 61-6420св21, зазначив таке: «… очевидно, що учасники цивільних відносин (сторони оспорюваних договорів купівлі-продажу) «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (оспорювані договори купівлі-продажу) використовувався учасниками для недопущення звернення стягнення на майно боржника; встановлені судами обставини, дозволяють зробити висновок, що оспорювані договори купівлі продажу є фраудаторними, тобто вчиненими на шкоду кредитору; до обставин, які дозволяють кваліфікувати оспорювані договори як фраудаторні відноситься: момент вчинення договорів (30 квітня 2016 року та 11 травня 2016 року, тобто після відкриття провадження, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засідання в справі № 439/506/16-ц)…»
Таким чином враховуючи обставини викладені позивачем в обґрунтування позову та встановлені в ході розгляду справи є достатньо обґрунтованими та такими, що вказують на фраудаторність оспорюваного правочину, отже дана вимога підлягає задоволенню.
Суд вважає, що договір комісії № 3989 від 04.07.2024 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «МоротсТрейдКомпані» та договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3989 від 05.07.2024 укладений між ТОВ «МоротсТрейдКомпані» та ОСОБА_2 слід розглядати як невід`ємно пов`язані, оскільки обидва мають кінцевою метою відчуження майна боржника, але договір комісії є передоручення укладення правочину щодо продажу від ОСОБА_1 на користь ТОВ «МоротсТрейдКомпані», а договір купівлі-продажу є правовою підставою для передачі майна із володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 24.04.2024 № 925/1577/20 (925/298/23).
Таким чином позовна вимога щодо визнання недійсним з моменту вчинення договору комісії № 3989 від 04.07.2024 підлягає задоволенню. 
Щодо відновлення становища яке існувало до порушення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 .
В постанові Верховного Суду від 18 травня 2022, справа № 643/15604/17 зазначено що : «встановлення фраудаторності договору є достатньою та самостійною підставою визнання його недійсним та застосування наслідків його недійсності. Належним способом захисту права / інтересу кредитора за вимогою про повернення сторін у первісний стан, тобто відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), є повернення відповідного майна боржнику, і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається». 
В постанові Верховного Суду від 01.08.2024 справа № 452/584/22 Касаційний цивільний суд дійшов висновку, що вимога про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 не є належною, оскільки не забезпечує відновлення порушених прав позивача».
В постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 справа № 754/5841/17 зазначено що, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України).
Отже вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності ОСОБА_1 на транспортний засіб також підлягає задоволенню.  
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2-4, 12, 13, 19, 23, 56, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд – 

У Х В А Л И В :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МоторсТрейдКомпані» про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу – задовольнити.

Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3989 від 05.07.2024 укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МоторсТрейдКомпані» та ОСОБА_2 .

Визнати недійсним з моменту вчинення договір комісії № 3989 від 04.07.2024 укладений між ОСОБА_1 та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МоторсТрейдКомпані». 

Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності ОСОБА_1 на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 . 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судові витрати в сумі 1 211 (одна двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судові витрати в сумі 1 211 (одна двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МоторсТрейдКомпані» на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судові витрати в сумі 1 211 (одна двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua. 

Учасники справи:
Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», ЄДРПОУ 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. Відповідачі: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ  «МоторсТрейдКомпані», код ЄДРПОУ: 42714008, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 69006, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр. Металургів, будинок 30.
Суддя          С.  Г.  Юдіна