Справа № 569/12415/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши у письмовому провадженні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в особі Годунка Богдана Богдановича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в особі Годунка Б.Б., Департаменту патрульної поліції (далі - відповідачі), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6968739 від 05 квітня 2026 року.
В обґрунтування позову посилається на те, що його безпідставно зупинили патрульні поліцейські, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, відповідно запитав про причину зупинки. Йому не відповіли та почали вимагати надати посвідчення водія. Він не відмовився, однак поставив умову назвати причину зупинки та докази, що вчинення адміністративного правопорушення. Йому нічого не пояснили стосовно причини зупинки, не надали докази, а просто склали постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
З метою оскарження постанови 06 квітня 2026 року ним було подано запит до Управління патрульної поліції в Рівненській області. Запитувана інформація, яка мала бути по адміністративній справі доказами порушення Правил дорожнього руху, так і не була йому надана. А згідно відповіді на запит, отриманої 22 квітня 2026 року, вбачається відсутність доказів про порушення Правил дорожнього руху та взагалі про відсутність доказів щодо законності зупинки. Також вказує, що йому не було забезпечено і відмовлено у правовій допомозі.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
06 липня 2026 року представник відповідача Добровчан К.Ю. подала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. 
У відзиві, зокрема, вказала, що 05 квітня 2026 року о 03 год 19 хв в м. Рівне по вул. Соборна, 201, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «CITROEN C3» з номерним знаком НОМЕР_1 і не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії та реєстраційному документі на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4, 2.1.а, 2.1.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
У зв`язку з введенням з 24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» № 64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції. 
Поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержантом поліції Годунком Б.Б., відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та Порядку № 1456, було зупинено транспортний засіб «CITROEN C3» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . 
До відзиву долучаються відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, де зафіксовано момент спілкування з водієм, оголошення причини зупинки, відмова водія надавати на вимогу поліцейського документи, передбачені п. 2.4 Правил дорожнього руху, розгляд поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, оголошення прав особи відповідно до 286 КУпАП та 63 Конституції України. 
При цьому, доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи. Доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язків водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. 
07 липня 2026 року представник відповідача Добровчан К.Ю. подала заяву, в якій просила визнати причини пропуску строку на оскарження постанови ЕНА № 6968739 від 05 квітня 2026 року неповажними та залишити адміністративний позов без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, подані докази, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 05 квітня 2026 року поліцейським Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Годунком Б.Б. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6968739 відносно позивача.
Як зазначено у оскаржуваній постанові 05 квітня 2026 року о 03:19:00, в м. Рівне, вул. Соборна, 201, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «CITROEN C3» з номерним знаком НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб у спосіб, що дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху.
Згідно постанови, поліцейський, враховуючи, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.
Як слідує з посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорії В, С1, С.
Пунктом 2.1. а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Посвідчення водія видається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 «Про затвердження Положень про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами». Згідно з даним Положенням, відсутність відмітки у посвідченні водія про право керування транспортним засобом відповідної категорії забороняє водієві керувати транспортним засобом даної категорії, тому за таке порушення передбачена відповідальність, незалежно від його навичок водіння. Особи, відповідальні за технічний стан і експлуатацію транспортних засобів, не повинні допускати до керування цими транспортними засобами осіб, що не мають при собі водійського посвідчення, яке дає право на керування цим видом транспортних засобів (виключенням є тільки керування транспортним засобом особою, яка навчається водінню).
Правила дорожнього руху України передбачають (п. 2.13), що право на керування транспортними засобами особам може бути надано: 
мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;
автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку;
автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку;
автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.
Транспортні засоби належать до таких категорій:
А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;
А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;
В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;
В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;
Т - трамваї та тролейбуси.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З оглянутого відеозапису, наданого відповідачем, слідує, що позивач був зупинений працівниками поліції в комендантську годину, при цьому не пред`явив поліцейському посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, натомість вимагав надати докази причини зупинки. На 03:19:00 позивачу повідомлено, що буде проводитись розгляд справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП, роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також позивачу була надана можливість в телефонному режимі скористатись правовою допомогою. Постанова була оголошена позивачу. 
У статті 222 КУпАП чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і четвертою, статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. 
Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Відповідно до частини другої статті 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою управління Національної поліції справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.
Водночас, судом встановлено, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, оголошено постанову та здійснено спробу вручити постанову позивачу, від отримання якої ОСОБА_1 відмовився.
Крім того, суд зазначає, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.
В постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №487/2179/17 зазначено, що при застосуванні посадовою особою спрощеної процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо виключається. При цьому реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.
Приймаючи до уваги, що винесення постанови відповідачем за частиною 1 статті 126 КУпАП було здійснене за наслідками скороченого провадження на місці вчинення правопорушення, не надання позивачу можливості скористатися правом на правову допомогу в даному випадку не може вважатися порушенням, що могло б потягнути за собою скасування оскаржуваної постанови.
Щодо доводів позивача про незаконні причини та підстави зупинки слід зазначити таке.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває по час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світлового та інших видів маскування.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» від 29 грудня 2021 року №1455, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а для іноземців та осіб без громадянства додатково документи, що підтверджують законність перебування на території України, а також перепустки; у разі відсутності документів затримувати відповідних осіб, а також за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться; тимчасово обмежувати або забороняти перебування та пересування на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
З інформації, яка доступна з відкритих джерел на території м. Рівного та Рівненської області комендантська година діє з 00 год 00 хв до 05 год 00 хв.
За змістом оскаржуваної постанови, зупинка транспортного засобу під керуванням позивача мала місце 05 квітня 2026 року о 03:19:00 год в м. Рівне, вул. Соборна, 201, тобто в період дії комендантської години в умовах воєнного стану.
Враховуючи факт запровадження на території Рівненської області комендантської години з 00:00 до 05:00, наявність у вказаний проміжок часу у працівників поліції права на зупинку транспортних засобів та відповідно перевірки документів, зупинка транспортного засобу працівниками поліції з метою перевірки документів водія та його автомобіля була правомірною, а тому поліцейський мав право вимагати у водія надання передбачених п.2.1 а Правил дорожнього руху документів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п. 2.1а ПДР, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6968739 від 05 квітня 2026 року.
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Відповідачем обґрунтовано визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп., а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог і тому підстави для задоволення позову відсутні.
Щодо заяви представника відповідача Добровчан К.Ю. про залишення адміністративного позову без розгляду, суд зазначає, що питання поважності причин пропуску строку на звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом було вирішено судом в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2026 року.
Керуючись ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в особі Годунка Богдана Богдановича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646.
Відповідач – Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в особі Годунка Богдана Богдановича, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 14-а, м. Рівне.
Повне судове рішення складено 09 липня 2026 року.

Суддя О.О. Першко