ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2026 р.  Справа № 911/666/24 (911/484/26) 

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Дідик Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича
до ОСОБА_1 
про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів
у межах справи № 911/666/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021»
Представники:згідно протоколу судового засідання 

Обставини справи:
У провадженні Господарського суду Київської області (суддя Гребенюк Т.Д.) перебуває справа № 911/666/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021».
Постановою Господарського суду Київської області від 08.10.2024 у справі № 911/666/24 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» (08472, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Світанок, вул. Київська, 5/4; ідентифікаційний код - 44016596), відкрито його ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 486 від 04.04.2013; адреса: 65044, м. Одеса, просп. Шевченка, 4 А). 
23.02.2026 до Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича надійшла позовна заява вих. № 02-01 від 21.02.2026 (вх. № 9055 від 23.02.2026) про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів, у якій заявник просить суд: визнати недійсним договір № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 ; визнати недійсним акт приймання-передачі № 1 від 30.09.2022, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , яким задекларовано припинення грошового зобов`язання шляхом нібито передання сільськогосподарської техніки; застосувати наслідки недійсності правочинів, передбачені ст. 216 Цивільного кодексу України та ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошові кошти у сумі 830 200, 00 грн; стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.03.2026 (суддя Гребенюк Т.Д.) відкрито провадження у справі № 911/666/24 (911/484/26) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021», розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) представників сторін, судове засідання для розгляду справи призначено на 31.03.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.03.2026 (суддя Гребенюк Т.Д.) задоволено заяву судді Гребенюк Т.Д. про самовідвід у справі № 911/666/24 (911/484/26), відведено суддю Гребенюк Т.Д. від розгляду справи № 911/666/24 (911/484/26), справу № 911/666/24 (911/484/26) передано для визначення складу господарського суду в порядку встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/666/24 (911/484/26) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів передано на розгляд судді Лутак Т.В.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2026 справу № 911/666/24 (911/484/26) прийнято до свого провадження суддею Лутак Т.В.
До Господарського суду Київської області від відповідача - ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 17.03.2026 (вх. № 4462/26 від 17.03.2026) про закриття провадження у справі в частині, у якій він просить суд закрити провадження у справі № 911/666/24 (911/484/26) в частині вимог про: визнання недійсним договору № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошових коштів у сумі 830 200, 00 грн.
24.03.2026 до Господарського суду Київської області від відповідача - ОСОБА_1 надійшов відзив б/н від 24.03.2026 (вх. № 5043/26 від 24.03.2026) на позовну заяву, у якому він заперечує проти задоволення даного позову, зазначає про наявність підстав для закриття провадження в частині вимог про визнання недійсним договору № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , і стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошових коштів у сумі 830 200, 00 грн, а також зазначає про неповний розмір судового збору, сплаченого позивачем при поданні даного позову.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.03.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича вих. № 02-01 від 21.02.2026 (вх. № 9055 від 23.02.2026) про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів залишено без руху з підстав невідповідності її вимогам, викладеним у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України та встановлено спосіб і строк для усунення виявлених недоліків вказаної заяви.
06.04.2026 до Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича надійшла заява вих. № 02-01 від 03.04.2026 (вх. № 5774/26 від 06.04.2026) про усунення недоліків позовної заяви у спосіб та строк, що встановлені ухвалою суду від 31.03.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2026 вирішено продовжити розгляд справи № 911/666/24 (911/484/26) та призначено дану справу до розгляду у судовому засіданні на 25.05.2026.
У судовому засіданні 25.05.2026 судом оголошено перерву до 29.06.2026.
Присутній у судовому засіданні 29.06.2026 позивач – ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.
Представник відповідача – ОСОБА_1 у судовому засіданні 29.06.2026 зазначив про необхідність закриття провадження у даній справі з підстав, викладених у його заяві б/н від 17.03.2026 (вх. № 4462/26 від 17.03.2026) про закриття провадження у справі в частині, а також заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у його відзиві на позовну заяву.
Так, розглянувши заяву відповідача б/н від 17.03.2026 (вх. № 4462/26 від 17.03.2026) про закриття провадження у справі в частині, суд зазначає таке.
В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що позовні вимоги, які заявлені у даній справі, а саме про визнання недійсним договору № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , і стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошових коштів у сумі 830 200, 00 грн, вже були предметом розгляду Господарського суду Київської області, за результатами чого прийнято судові рішення у справі № 911/666/24 (911/341/25) та справі № 911/666/24 (911/3154/25).
Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Київської області (суддя Гребенюк Т.Д.) перебувала справа № 911/666/24 (911/341/25) за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину (майнових дій) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 04.03.2021 по 02.03.2023 грошових коштів в загальній сумі 830 200, 00 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області (суддя Гребенюк Т.Д.) від 02.07.2025 у справі № 911/666/24 (911/341/25) позов задоволено частково; визнано недійсним правочин (майнові дії) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 15.04.2021 по 02.03.2023 грошових коштів в загальній сумі 830 200, 00 грн; в іншій частині позову відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2025 у справі № 911/666/24 (911/341/25) залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 29.01.2026 постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2025 у справі № 911/666/24 (911/341/25) скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» відмовлено.
Постанова Верховного Суду від 29.01.2026 у справі № 911/666/24 (911/341/25) мотивована тим, що обраний ліквідатором боржника у цій справі спосіб судового захисту є неефективним, що становить самостійну підставу для відмови в позові незалежно від інших встановлених судами обставин, оскільки навіть за умови встановлення підстав для застосування ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, задоволення у цій справі вимоги лише про визнання недійсним правочину (спростування майнових дій) без вирішення питання про повернення (стягнення) коштів, перерахованих боржником відповідачу, не забезпечує досягнення мети передбаченого вказаною нормою інституту – реального поповнення ліквідаційної маси, і не призводить до відновлення порушеного інтересу кредиторів у межах цього спору.
Разом з тим, у п. 75 постанови Верховного Суду від 29.01.2026 у справі № 911/666/24 (911/341/25) зазначено, що відмова в позові з підстав неефективності обраного способу захисту означає, що в межах цього провадження задоволення заявлених вимог не забезпечує досягнення мети судового захисту (зокрема правового результату, на досягнення якого спрямовано ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства), та не є висновком суду щодо правомірності / неправомірності спірного правочину (оспорюваних майнових дій) як матеріально-правової підстави спору. Відповідно, така відмова не позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на судовий захист у належний та ефективний спосіб, передбачений законом, шляхом звернення до суду з вимогами, сформульованими таким чином, щоб вони забезпечували реальне відновлення майнової сфери боржника та досягнення цілей процедури банкрутства.
Також, судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Київської області (суддя Гребенюк Т.Д.) перебувала справа № 911/666/24 (911/3154/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича до ОСОБА_1 про стягнення ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошових коштів в сумі 830 200, 00 грн, у зв`язку з визнанням недійсним в судовому порядку вчиненого правочину (майнових дій) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 04.03.2021 по 02.03.2023 грошових коштів в загальній сумі 830 200, 00 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області (суддя Гребенюк Т.Д.) від 03.03.2026 у справі № 911/666/24 (911/3154/25) прийнято відмову позивача від позову та закрито провадження у справі № 911/666/24 (911/3154/25).
У вказаній ухвалі Господарського суду Київської області (суддя Гребенюк Т.Д.) від 03.03.2026 у справі № 911/666/24 (911/3154/25) зазначено, що 21.02.2026 до суду від ліквідатора надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі. Ліквідатор вказує, що відмова від позову зумовлена виключно зміною способу судового захисту відповідно до правової позиції Верховного Суду та не є відмовою від матеріально-правової вимоги щодо повернення грошових коштів до ліквідаційної маси банкрута.
Отже, з вищезазначеного вбачається, що у провадженні Господарського суду Київської області перебували справи № 911/666/24 (911/341/25), № 911/666/24 (911/3154/25), які стосувалися спірних правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі, однак мали дещо інший предмет та підстави позову. Разом з тим, судом береться до уваги позиція Верховного суду про те, що відмова в позові з підстав неефективності обраного способу захисту не позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на судовий захист у належний та ефективний спосіб, передбачений законом, шляхом звернення до суду з вимогами, сформульованими таким чином, щоб вони забезпечували реальне відновлення майнової сфери боржника та досягнення цілей процедури банкрутства, а також те, що відмова ліквідатора від позову у справі № 911/666/24 (911/3154/25) була зумовлена виключно зміною способу судового захисту відповідно до правової позиції Верховного Суду та не є відмовою від матеріально-правової вимоги щодо повернення грошових коштів до ліквідаційної маси банкрута.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для закриття провадження у даній справі та відмовляє у задоволенні заяви відповідача б/н від 17.03.2026 (вх. № 4462/26 від 17.03.2026) про закриття провадження у справі в частині.
У судовому засіданні 29.06.2026, відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства та ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового провадження, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд 

встановив:
З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» (позикодавець – боржник, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник – відповідач) укладено договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Підписання даного договору свідчить про факт передачі позикодавцем грошових коштів позичальнику. Підтвердженням повернення позики позичальником позикодавцю є укладена додаткова угода до договору поворотної фінансової допомоги.
Відповідно до п. 1.2 договору сторони дійшли згоди, що позика є безпроцентною.
Згідно з п. 2.1 договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі суми 2 500 000, 00 грн без ПДВ.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.
Відповідно до п. 2.3 договору поворотна фінансова допомога використовується для потреб позичальника.
Згідно з п. 3.1 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 10.10.2030.
Пунктом 3.2 договору передбачено, що повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця в установі банку або касу підприємства.
Відповідно до п. 8.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором. 
На виконання умов договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 у період з 22.11.2021 по 26.01.2022 грошові кошти у розмірі 2 150 000, 00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.
В свою чергу, ОСОБА_1 у період з 03.05.2022 по 28.07.2022 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» фінансову допомогу у розмірі 1 319 800, 00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.
Отже, неповерненою залишилася фінансова допомога згідно договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн.
30.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» (кредитор – боржник, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник – відповідач) укладено угоду до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, згідно п. 1 якої сторони визначили, що позичальник на дату укладення даної угоди має перед кредитором заборгованість у сумі 830 200, 00 грн по договору про надання поворотної фінансової допомоги № 006-ПФД від 10.10.2021, що підтверджується підписаним між сторонами актом звірки станом на 28.07.2022.
Відповідно до п. 2 угоди позичальник з метою погашення даної заборгованості, що визначена п. 1 даної угоди, у відповідності до ч. 1 ст. 600 Цивільного кодексу України передає у власність кредитора згідно акту приймання-передачі майно, що описано нижче:
- Дискова борона БДВП – 6.3 – вартістю 830 200, 00 грн.
Загальна вартість майна, що передається за актом приймання-передачі сторонами оцінена у 830 200, 00 грн.
Згідно з п. 3 угоди зобов`язання позичальника, що визначені у п. 1 даної угоди, припиняються з моменту підписання даної угоди та передання майна, що визначено у п. 2 даної угоди за актом приймання-передачі.
Пунктом 4 угоди передбачено, що сторони підтвердили одна одній, що не мають будь-яких претензій у зв`язку з укладенням даної угоди.
Також, 30.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 підписано акт прийому-передачі № 1, відповідно до якого ОСОБА_1 передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» дискову борону БДВП – 6.3, вартістю 830 200, 00 грн.
При цьому, відповідно до наявного у матеріалах справи акту звірки взаємних розрахунків за період з 17.02.2021 по 30.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 за договором № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, за даними як Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» так і ОСОБА_1 , заборгованість ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021 станом на 30.09.2023 становить 830 200, 00 грн.
Позивач - ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович зазначає, що договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 та подальші дії сторін щодо формального припинення зобов`язання шляхом складання акту прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 призвели до зменшення ліквідних активів боржника та порушення інтересів його кредиторів.
Так, позивач стверджує, що договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 та акт прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 укладені із заінтересованою особою, спричинили зменшення ліквідних активів боржника, не мають очевидної економічної доцільності, безпосередньо вплинули на формування недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів та відповідають ознакам правочину, який завдав шкоди інтересам кредиторів, що підлягає оцінці відповідно до ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а також підтверджує фраудаторний характер оспорюваних правочинів, їх невідповідність принципам добросовісності, розумності та справедливості. 
У зв`язку з вищезазначеним позивач звернувся з даним позовом до суду та просить: визнати недійсним договір № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 ; визнати недійсним акт приймання-передачі № 1 від 30.09.2022, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , яким задекларовано припинення грошового зобов`язання шляхом нібито передання сільськогосподарської техніки; застосувати наслідки недійсності правочинів, передбачені ст. 216 Цивільного кодексу України та ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошові кошти у сумі 830 200, 00 грн.
Відповідач - ОСОБА_1 , заперечуючи проти задоволення даного позову у своєму відзиві на позовну заяву, зазначає таке: оспорюваний правочин має реальну мету господарських операцій і законодавством не заборонено отримувати кошти у такий спосіб, а тому він не може бути визнаний недійним лише на тій підставі, що він укладений у спірний період або ж із заінтересованою особою; долучений до позовної заяви аналіз фінансово-господарського становища Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» не має жодного документального підтвердження; долучена до матеріалів справи фінансова звітність Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» є електронним доказом, який не містить підпису керівника та доказів відправлення її в податковий орган; ОСОБА_2 не має відношення до оспорюваного правочину, а тому дослідження факту заінтересованості виходить за межі судового розгляду справи; надані позивачем запити до державних органів та відповіді на вказані запити, а також документи по інвентаризації майна не входять до предмету доказування даної справи та не є належними і достовірними доказами.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.
Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника. Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.
Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України) і послатися на спеціальну норму, що передбачає визнання правочину недійсним.
Отже, кредитор як особа, в якої наявний інтерес у справі про банкрутство - збільшення ліквідаційної маси боржника та задоволення за рахунок неї його грошових вимог до боржника та арбітражний керуючий (в даному випадку - ліквідатор боржника), мають право на звернення до суду з заявою про визнання недійсним правочину боржника, який було вчинено до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України чи інших законів.
Суд звертає увагу, що інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.
На відміну від вимог Цивільного кодексу України , законодавство про банкрутство (ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб, які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.
Розглядаючи спори у порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, слід брати до уваги, що дії боржника, зокрема (але не виключно), щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною, значно нижчою від ринкової, для цілей, не спрямованих на досягнення розумної ділової мети, або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилитися від розрахунків з контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.
З огляду на сферу регулювання Кодексу України з процедур банкрутства загалом і за змістом зазначеної норми ст. 42 цього Кодексу, остання є спеціальною по відношенню до загальних, установлених Цивільним кодексом України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають в процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:
- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;
- боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;
- боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:
- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
- боржник уклав договір із заінтересованою особою;
- боржник уклав договір дарування.
Системний аналіз частин 1 та 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє дійти висновку про те, що її структура визначає різні умови застосування підстав для визнання правочину недійсним.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства необхідною умовою для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, є встановлення обставин щодо порушення прав боржника або кредиторів внаслідок укладення такого правочину.
Тоді як ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства не встановлено додаткових умов для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, а визначено окремі, самостійні підстави для визнання недійсними відповідних правочинів.
Разом з тим, наслідки недійсності правочинів з підстав, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства єдині та визначені у ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Строк, встановлений у ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий «підозрілий період», у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника.
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» відкрито 15.04.2024, а оспорюваний договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги укладено 10.10.2021, перерахування за вказаним договором грошових коштів було здійснено у період з 22.11.2021 по 26.01.2022, тобто в підозрілий період – протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство.
Договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» укладено директором ОСОБА_2 з громадянином України ОСОБА_1 .
Відповідно до відомостей щодо боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021», які наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з моменту створення підприємства-боржника єдиним його керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником був ОСОБА_2 .
Згідно наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00051518533 від 30.05.2025 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є рідним сином ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що заінтересовані особи стосовно боржника – це юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство; особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності; сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним; а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими. 
Тобто, заінтересованими особами стосовно боржника є, зокрема, особи, які перебувають у родинних стосунках із власниками (учасниками, акціонерами), керівником боржника, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 є заінтересованою особою стосовно боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також перерахування за вказаним договором грошових коштів було вчинено в підозрілий період – протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство із заінтересованою особою.
При цьому, суд звертає увагу, що саме по собі вчинення правочину із заінтересованою особою в підозрілий період має наслідком його недійсність відповідно до ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 910/862/22 (910/5477/23), від 24.04.2024 у справі № 925/1577/20 (925/288/23), від 23.04.2024 у справі № 925/1577/20 (925/129/23) та від 30.05.2024 у справі № 925/1577/20 (925/287/23).
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у період з листопада 2021 по січень 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 150 000, 00 грн з призначенням платежу «надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 006-ПФД від 10.10.2021».
Отже, у період з листопада 2021 по січень 2022 року відбулося вибуття активу з майнової сфери боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021».
Згідно даних фінансової звітності малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021», які подавалися останнім до органів статистики:
- станом на 31.12.2021 активи підприємства складали 4317,5 тис.грн, пасив - 4245,3 тис.грн;
- станом на 31.12.2022 активи підприємства складали 4109,80 грн, а пасив - 3850,6 тис.грн; 
- станом на 31.12.2023 активи підприємства складали 4109,80 грн, а пасив - 3850,6 тис.грн.
Відповідно до висновків, які містяться у аналізі фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021», що проведений ліквідатором боржника, встановлено таке:
- за результатами 2021 року розмір кредиторських зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» становив 6693,30 тис.грн і перевищував вартість зазначених в балансі активів (4317,50 тис.грн) на 2375,80 тис.грн.
Отже, станом на 31.12.2021 сукупної вартості відображених в балансі активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в розмірі 4317,5 тис.грн не вистачало на задоволення вимог кредиторів в загальному розмірі 6693.30 тис.грн;
- за результатами 2022 року розмір кредиторських зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» становив 10784,20 тис.грн і перевищував вартість активів (4109,8 тис.грн) на 6674,40 тис.грн.
Отже, станом на 31.12.2022 сукупної вартості відображених в балансі активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в розмірі 4109,8 тис.грн не вистачало на задоволення вимог кредиторів в загальному розмірі 10784,20 тис.грн.;
- за результатами 2023 року розмір кредиторських зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» становив 15794,72 тис.грн і перевищував вартість зазначених в балансі активів (4109,8 тис.грн) на 11684,92 тис.грн.
Отже, станом на 31.12.2023 сукупної вартості відображених в балансі активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в розмірі 4109,8 тис.грн не вистачало для задоволення вимог кредиторів в загальному розмірі 15794,72 тис.грн.
Крім того, у звіті по аналізу фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» встановлено, що у 2021 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» отримано прибуток в сумі 6 532 583, 08 грн і видано у позику коштів третім особам у розмірі 8 399 700, 00 грн; у 2022 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» отримано прибуток в сумі 210 222, 18 грн і видано у позику коштів третім особам у розмірі 2 043 500, 00 грн. 
З огляду на вищевикладене вбачається, що укладення договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також перерахування за вказаним договором грошових коштів було вчинено в умовах недостатності активів боржника для задоволення вимог кредиторів, на власну шкоду та на шкоду інтересам кредиторів, що свідчить про наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Водночас, наведені вище обставини свідчить також про невідповідність такого правочину критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності.
Суд звертає увагу, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).
Згідно з ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, а також яка є членом колегіального виконавчого органу юридичної особи, з моменту її вступу на посаду набуває обов`язків щодо такої юридичної особи, зокрема зобов`язана діяти виключно в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, у межах повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством, і у спосіб, який, на її добросовісне переконання, сприятиме досягненню мети діяльності юридичної особи, у тому числі уникаючи конфлікту інтересів. 
Положеннями ст. 4 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що виконавчий орган боржника, у межах своїх повноважень зобов`язаний своєчасно виявляти та вживати заходів щодо запобігання та реагування у разі настання неплатоспроможності боржника.
Відповідно до ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Зі змісту договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 вбачається, що боржник прийняв на себе зобов`язання надати у позику грошові кошти в розмірі 2 150 000, 00 грн на строк до 10.10.2030 на безоплатній основі.
Водночас, сторонами не доведено економічної доцільності, наявності ділової мети укладення договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 на вищезазначених умовах.
Отже, суд вважає, що укладення договору в підозрілий період із заінтересованою особою, що призвело до зменшення ліквідних активів, а також передбачало довгострокове повернення коштів (до 10.10.2030), не було забезпечене жодним способом та не передбачало жодної компенсації за користування коштами свідчить про невідповідність вказаного договору принципам добросовісності та розумності. 
Разом з тим, суд зазначає, що видача подібних позик на користь заінтересованих відносно боржника осіб порушує закріплений у ст. 4 Кодексу України з процедур банкрутства принцип своєчасного попередження і недопущення неплатоспроможності підприємства, оскільки призводить до зменшення активів підприємства на шкоду його кредиторам.
При цьому, суд звертає увагу, що неповерненою залишилася фінансова допомога згідно договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн.
Відповідно до п. 1.1 договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 підтвердженням повернення позики позичальником позикодавцю є укладена додаткова угода до договору поворотної фінансової допомоги.
Як вже зазначалося вище, до матеріалів справи додано угоду від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , а також акт прийому-передачі № 1 від 30.09.2022, згідно яких передбачено погашення заборгованості за договором № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн шляхом передачі ОСОБА_1 у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» дискової борони БДВП – 6.3 вартістю 830 200, 00 грн.
Посилаючись на вказані обставини, відповідач стверджує про погашення його заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в повному обсязі та, відповідно, відсутність шкоди для банкрута.
Проте, належних, достовірних та допустимих доказів того, що вищезазначене майно (дискової борони БДВП – 6.3) перебувало у власності відповідача та було передано у власність позивача суду не надано.
Так, відповідно до наявного у матеріалах справи листа Головного управління Держспоживслужби в Київській області вих. № 10-10/3720-24 від 03.05.2024 вбачається, що згідно даних з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи «AGROTECH» інформація про транспортні засоби зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» відсутня. 
Південно-західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці повідомлено (лист № ПЗ/3.2/2627-24 від 02.05.2024), що великотонажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» не зареєстровані.
Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці повідомлено (лист № ЗХ/1/7506-24 від 13.05.2024), що за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень.
Головним сервісним центром МВС повідомлено (лист № 31/13072-13106-2024 від 10.05.2024), що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів запитувані щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» відомості відсутні.
Міністерством внутрішніх справ України повідомлено (відповідь на запит № 185424343 від 19.12.2023), що в МВС відсутні дані про зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» транспортні засоби.
Згідно матеріалів інвентаризації активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» ліквідатором банкрута встановлено фактичну відсутність будь-яких основних засобів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021», нестачу відображених у фінансовій звітності основних засобів вартістю 542,2 тис.грн та не встановлено фактичної наявності будь-якої техніки.
Жодних доказів, які б свідчили про реальну наявність (існування) майна (дискової борони БДВП – 6.3), перебування вказаного майна спочатку у власності відповідача, а потім передачу його у власність позивача до суду не надано. 
Отже, суд вважає недоведеними обставини виконання сторонами угоди від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, фактичного передання за актом прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 майна та, свою чергу, погашення відповідачем заборгованості за договором № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн.
Водночас, суд звертає увагу на наявний у матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків за період з 17.02.2021 по 30.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 за договором № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, яким зафіксовано, що за даними як Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» так і ОСОБА_1 , заборгованість ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» станом на 30.09.2023 становить 830 200, 00 грн, отже вказаний акт складено та фіксує наявну заборгованість станом на 30.09.2023, тобто після укладення угоди від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 та підписання акту прийому-передачі № 1 від 30.09.2022.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які подаються сторонами повинні бути належними, допустимими, достовірними та вірогідними.
Згідно з ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про відсутність доведених обставин фактичного передання за актом прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 майна та, свою чергу, погашення відповідачем заборгованості за договором № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн, що свідчить про те, що укладенням договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, угоди від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також підписанням акту прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 завдано шкоди як боржнику так і його кредиторам.
Отже, з вищезазначеного вбачається, що укладаючи договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, угоду від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також підписуючи акт прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 боржник діяв недобросовісно та зловживав своїми правами стосовно кредиторів, що свідчить про наявність ознак фраудаторного характеру вказаних правовідносин. 
Наведеним вище спростовуються також твердження відповідача про те, що оспорюваний правочин має реальну мету господарських операцій, а законодавством не заборонено отримувати кошти у такий спосіб, що виключає визнання недійсним договору лише на тій підставі, що він укладений у спірний період або ж із заінтересованими особами.
Щодо посилання відповідача на те, що долучена до матеріалів справи фінансова звітність Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» є електронним доказом, який не містить підпису керівника та доказів відправлення її в податковий орган, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку.
Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг.
Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.
Порядок та строки подання фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, звіту про управління та звіту про платежі на користь держави до органів державної влади визначаються Кабінетом Міністрів України, для банків - Національним банком України.
Згідно з п. 2 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 419 від 28.02.2000, фінансова звітність подається органам, до сфери управління яких належать підприємства, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, а також згідно із законодавством - іншим органам та користувачам, зокрема органам державної статистики.
Пунктом 5 Порядку подання фінансової звітності передбачено, що підприємства, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належать до мікропідприємств, малих підприємств, непідприємницькі товариства крім тих, що зобов`язані складати фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності, подають річну фінансову звітність органам, зазначеним у п. 2 цього Порядку (крім органів Казначейства), не пізніше 28 лютого року, що настає за звітним роком.
Малі підприємства в Україні подають фінансову звітність за формами № 1-м та № 2-м через електронний кабінет, дотримуючись встановлених термінів і правил заповнення.
Суд звертає увагу, що наявна у матеріалах справи фінансова звітність малого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» була отримана ліквідатором боржника в органах статистики, отже це звітність, яка подавалася керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» до органів державної статистики та, відповідно, є належним і допустимим доказом у даній справі.
Твердження відповідача про те, що долучений до позовної заяви аналіз фінансово-господарського становища Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» не має жодного документального підтвердження спростовуються положеннями ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, а також тим, що вказаний аналіз було досліджено судом разом з іншими доказами під час прийняття 08.10.2024 постанови про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» банкрутом та покладено в основу вказаної постанови, яка є чинною та жодною із сторін не оскаржувалася. 
Щодо посилання відповідача на те, що надані позивачем запити до державних органів та відповіді на вказані запити, а також документи по інвентаризації майна не входять до предмету доказування даної справи та не є належними і достовірними доказами, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно з ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Водночас, суд звертає увагу, що розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.
За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем запити до державних органів та відповіді на вказані запити, а також документи по інвентаризації майна та інші документи, що були ним отримані під час виконання повноважень розрядника майна та ліквідатора боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» входять до предмету доказування даної справи та є належними і достовірними доказами.
При цьому, відповідачем, в свою чергу, не надано більш вірогідних доказів, які б спростовували вказані обставини та надані позивачем відомості. 
З огляду на вищевикладене, надавши оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, судом встановлено, що:
- договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також перерахування за вказаним договором грошових коштів було вчинено в підозрілий період – протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство із заінтересованою особою, що є підставою для застосовування ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства;
- укладення договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також перерахування за вказаним договором грошових коштів було вчинено в умовах недостатності активів боржника для задоволення вимог кредиторів, що порушує права боржника та кредиторів і є підставою для застосовування ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства;
- відсутність доведених обставин фактичного передання за актом прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 майна та, свою чергу, погашення відповідачем заборгованості за договором № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн, свідчить про те, що укладенням договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, угоди від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також підписанням акту прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 завдано шкоди як боржнику так і його кредиторам; 
- укладення договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а також перерахування за вказаним договором грошових коштів в підозрілий період із заінтересованою особою, що призвело до зменшення ліквідних активів, а також передбачало довгострокове повернення коштів (до 10.10.2030), не було забезпечене жодним способом та не передбачало жодної компенсації за користування коштами свідчить про невідповідність вказаного договору принципам добросовісності та розумності, що є підставою для застосовування загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України).
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним договору № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 .
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що угода від 30.09.2022 була укладена до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, тобто вона не має правового самостійного змісту без основного договору та залежить від дійсності цього договору.
Щодо позовних вимог про визнання недійсним акту приймання-передачі № 1 від 30.09.2022, складеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , яким задекларовано припинення грошового зобов`язання шляхом нібито передання сільськогосподарської техніки, суд зазначає таке.
Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 Цивільного кодексу України.
Одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства є визнання недійсним правочину.
Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.
Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/546/21 зауважує, що, залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи.
Отже, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту.
У даній справі, здійснивши дослідження акту приймання-передачі № 1 від 30.09.2022, суд дійшов висновку, що вказаний акт не є документом, який спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а лише засвідчує факт нібито приймання-передачі певного майна на виконання угоди від 30.09.2022, яка була укладена до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, якою і було задекларовано нібито припинення грошового зобов`язання шляхом передання майна, що визначено у п. 2 даної угоди за актом приймання-передачі.
Тобто, у даному випадку є правочини, які бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, а саме договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 та угода від 30.09.2022, яка була укладена до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, а акт приймання-передачі № 1 від 30.09.2022 є лише документом первинного бухгалтерського обліку та самостійно без існування вказаних правочинів не може породжувати набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, як вже зазначалося вище, у межах даної справи встановлена відсутність доведених обставин фактичного передання за актом прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 майна, тобто відсутність юридичних наслідків вказаного акту.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що акт прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, а відтак, не може бути визнаний недійсним. 
Щодо позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочинів, передбачених ст. 216 Цивільного кодексу України та ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошових коштів у сумі 830 200, 00 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які подаються сторонами повинні бути належними, допустимими, достовірними та вірогідними.
Згідно з ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вже зазначалося вище, на виконання умов договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 у період з 22.11.2021 по 26.01.2022 грошові кошти у розмірі 2 150 000, 00 грн, а ОСОБА_1 у період з 03.05.2022 по 28.07.2022 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» фінансову допомогу у розмірі 1 319 800, 00 грн.
Отже, неповерненою залишилася фінансова допомога згідно договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що сторонами недоведено обставин виконання угоди від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021, фактичного передання за актом прийому-передачі № 1 від 30.09.2022 майна та його дійсного існування, і, свою чергу, погашення відповідачем заборгованості за договором № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 у розмірі 830 200, 00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно з ч. 3 ст. 216 Цивільного кодексу України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Частиною 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.
За таких обставин, керуючись вищезазначеними нормами права, враховуючи те, що договір № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 підлягає визнанню недійсними, а також зважаючи на те, що учасниками провадження не доведено обставин виконання угоди від 30.09.2022 до договору № 006-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 10.10.2021 та погашення (повернення, сплати) відповідачем отриманої фінансової допомоги у розмірі 830 200, 00 грн, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошових коштів у сумі 830 200, 00 грн.
З огляду на вищевикладене, зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича, а саме в частині визнання недійсним договору № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , а також стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» грошових коштів у сумі 830 200, 00 грн, в частині позовних вимог про визнання недійсним акту приймання-передачі № 1 від 30.09.2022, складеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , яким задекларовано припинення грошового зобов`язання шляхом нібито передання сільськогосподарської техніки, суд відмовляє. 
Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 7, 59, 61 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 2, 73-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» в особі ліквідатора Данілова Артема Івановича задовольнити частково.
2. Визнати недійсним договір № 006-ПФД від 10.10.2021 про надання поворотної фінансової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 .
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ; паспорт № НОМЕР_2 , виданий 05.05.2022 органом № 3240) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» (08472, Київська область, Бориспільський район, село Світанок, вулиця Київська, будинок 5/4, ідентифікаційний код - 44016596) грошові кошти у сумі 830 200 (вісімсот тридцять тисяч двісті) грн 00 коп та 15 781 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн 00 коп судового збору.
4. В частині позовних вимог про визнання недійсним акту приймання-передачі № 1 від 30.09.2022, складеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , яким задекларовано припинення грошового зобов`язання шляхом нібито передання сільськогосподарської техніки, відмовити. 
5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано: 20.07.2026. 

Суддя Т.В. Лутак