П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 676/8133/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.О. 
Суддя-доповідач: Савицька Н.В. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Савицької Н.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Томчука А.В. 
за участю:
секретаря судового засідання: Товстун Н.М., 
представника позивача - Сеника О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5936921 від 14.10.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2026 позов задоволено. 
Скасовано постанову інспектора 1-го взводу 3-ї роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшого лейтенанта поліції Джуряк І.Д. серії ЕНА № 5936921 від 14.10.2025 року, відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ: 40108646) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в апеляційній скарзі.Апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, неправильного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Зокрема, звертає увагу суду на те, що посилання позивача на те, що він не здійснював будь-якого переобладнання транспортного засобу, не спростовують тієї обставини, що 14.10.2025 він керував транспортним засобом марки Audi Q 5, д.н.з. НОМЕР_1 , зовнішні світлові прилади якого не відповідали ДСТУ 3649:2010, а саме: колір покажчиків поворотів (задніх) мали червоний колір, а не автожовтий.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Зокрема, звертає увагу апеляційного суду на те, що постанова серії ЕНА №5936921 від 14.10.2025 була складена саме за переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. У той же час доказів переобладнання транспортного засобу «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять акту перевірки технічного стану автомобіля, які б доводили, що автомобіль переобладнувався з моменту його першої реєстрації на території України та початку його експлуатації і, що позивач користується автомобілем, попереджувальні сигнали на якому не відповідають державним стандартам.
Представник позивача в судовому засіданні навів аргументи, аналогічні до доводів відзиву на апеляційну скаргу, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.10.2025 інспектором 1-го взводу 3-ї роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшим лейтенантом поліції Джуряк І.Д., було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5936921, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
З наданих відповідачем матеріалів відеофіксації вбачається, що 14.10.2025 о 18 год.37 хв. поблизу села Атаки, дорога Н03 307 км, водій керував транспортним засобом марки «AUDI Q5» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з переобладнанням, а саме встановлено блок задніх покажчиків повороту червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010 п.п. 6.1.5. таблиця 1, чим порушив п. 31.1. ПДР - Технічний стан т/з та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів.
Обладнання зазначеного вище транспортного засобу світловими покажчиками повороту червоного кольору представником позивача у судовому засіданні не заперечував, однак вважає, транспортний засіб відповідає діючим нормам та стандартам, оскільки пройшов процедуру державної реєстрації транспортного засобу,
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів того, що зазначений у постанові автомобіль був переобладнаний, а тому є всі підстави вважати, що покажчики повороту червоного кольору були встановлені саме заводом виробником. При цьому, враховуючи, що зазначений у матеріалах транспортний засіб отримав реєстрацію в Україні та є сертифікованим, то є підстави стверджувати про те, що він пройшов державну перевірку та офіційно визнаний придатним до використання на автомобільних шляхах держави.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до пп. «а» п. 31.4.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Згідно пп. «а» п. 9.1 ПДР попереджувальними сигналами, зокрема є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.
Статтею 1 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затвердженими наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 № 630 закріплено, що цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).
У відповідності до п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 кількість, колір та наявність приладу зовнішнього світлового на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1, зокрема: колір покажчику повороту передній, бічний, задній має бути - «Автожовтий».
У свою чергу, частиною першою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам і пройшли державний технічний огляд (за винятком транспортних засобів, що не підлягають огляду).
Згідно частин першої та четвертої статті 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.
Відтак, транспортні засоби повинні мати зовнішні світлові прилади, які повинні відповідати вимогам конструкції транспортного засобу, у разі переобладання - вказані зміни повинні бути відображені у реєстраційних документах.
За правилами частини першої статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).
Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ч. 1 ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Керування позивачем транспортним засобом, у якого колір зовнішнього світлового приладу (сигнал повороту) переобладнаний з порушенням вимог ДСТУ 3649:2010, 14.10.2025, підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом та не заперечується самим позивачем.
Разом з тим, на переконання позивача, він не допустив, в даному випадку, порушення п.31.4.3 ПДР, оскільки ним не було здійснено втручання до конструкції транспортного засобу Audi Q 5, д.н.з. НОМЕР_1 , і даний автомобіль пройшов техогляд, що здійснюється органом державної влади, та відповідно по результату дослідження було надано технічне свідоцтво про реєстрацію.
Надаючи оцінку доводам позивача, колегія суддів зауважує, що відповідальність за порушення вимог пункту 31.4 «а» ПДР настає за керування таким транспортним засобом з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а тому наявність сертифіката відповідності і проходження техогляду не спростовує факту вчиненого порушення щодо користування позивачем автомобілем із попереджувальними сигналами червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010.
Так, відповідно до пункту 10 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, перша державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України з метою вільного обігу, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 №738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин на обладнання», сертифікат відповідності видається: виробником або його уповноваженим представником - резидентом України на кожний транспортний засіб, тип якого відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу; уповноваженими органами або визначеними Міністерством інфраструктури України органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, на кожний новий транспортний засіб, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу, а також на той, що був у користуванні.
Пунктом 1.2 наказу Мінінфраструктури від 17.08.2012 №521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання» передбачено, що на кожен колісний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.
У свою чергу, у відповідності до пункту 1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 №607 (далі - Порядок №607), цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).
Пунктом 3 Порядку №607 передбачено, що переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.
Згідно з п. 5 Порядку №607, для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.
Пунктом 6 Порядку №607 визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до п.7 Порядку №607, за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.
Таким чином, нормами Порядку №607 чітко визначено процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування.
Позивачем до матеріалів справи надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.07.2025, як доказ відповідності транспортного засобу на момент його реєстрації обов`язковим вимогам правил та нормативів.
Проте факт вчинення позивачем правопорушення було зафіксовано 14.10.2025, тобто пізніше ніж реєстрація транспортного засобу в Україні.
Водночас, із вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу неможливо встановити, що на момент проходження сертифікації світлові пристрої транспортного засобу марки Audi Q 5, д.н.з. НОМЕР_1 , у тому числі, покажчики поворотів, відповідали вимогам чинних нормативних документів, зокрема, п.6.1.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби». Інших доказів позивачем не надано.
За таких обставин, наданим відповідачем відеозаписом підтверджено використання транспортного засобу марки Audi Q 5, д.н.з. НОМЕР_1 , із попереджувальними сигналами червоного кольору, що у свою чергу свідчить про можливе переобладнання світлових покажчиків транспортного засобу з моменту проходження ним сертифікації, а отже порушенням вимог відповідних стандартів.
Підсумовуючи вище викладене, враховуючи, що відповідно до ДСТУ 3649-2010 п. 6.1.5, які є діючими на території України, передні та задні покажчики поворотів повинні бути автожовтого кольору, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, колегія суддів приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення та надано до суду достатньо доказів в підтвердження правомірності свого рішення. Відповідач довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.
Таким чином, колегія суддів доходить до переконання про відсутність будь-яких порушень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відтак, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама незгода з інкримінованим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення - про відмову у позові.
Оцінюючи доводи апелянта про те, що позивачем було заявлено позов до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, яке не є юридичною особою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
При цьому пунктом 7 частини 1 вказаної статті передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Таким чином, відповідачем може бути, зокрема, орган державної влади без статусу юридичної особи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції у даній справі є Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, від імені якого, зокрема, інспектор 1-го взводу 3-ї роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старший лейтенант поліції Джуряк І.Д, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, як відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, є належним відповідачем у даній справі.
Щодо інших доводів скаржника, зазначений у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення. 
З огляду на висновок по суті апеляційної скарги суд перерозподіляє судові витрати сторін, понесені в суді першої інстанції. Щодо витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, то з огляду на статус учасників справи (позивач - фізична особа, відповідач - суб`єкт владних повноважень) понесені апелянтом витрати не відшкодовуються; водночас понесені позивачем витрати покладаються на нього. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії ЕНА № 5936921 від 14.10.2025 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови - без задоволення.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає згідно з ч.3 ст.272 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі 16.07.2026. 

Головуючий	 		Савицька Н.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Томчук А.В.