ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/1691/26

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Дупляка С.А.,
за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є., 
представників учасників справи: 
від прокуратури: Лейченко О.В. (в залі суду);
від позивача: Паламарчук Є.П. (в режимі відеоконференції);
від відповідача: представник не з`явився;
від третьої особи-1: представник не з`явився,дослідивши матеріали справи №904/1691/26
за позовом Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІКАЛ ЦЕНТР ВІСТА" 
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №1" КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ,
про розірвання договору оренди комунального майна та зобов`язання повернути комунальне майно, 
в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Керівник Криворізької південної окружної прокуратури (далі – прокуратура, прокурор) звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Криворізької міської ради (далі - позивача) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікал Центр Віста» (далі - відповідач), у якій прокурор просить суд розірвати договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю Криворізької територіальної громади №332-12/VII-2/34, укладений 06.08.2018 між Дніпропетровською обласною радою (ідентифікаційний код 23928934), правонаступником якої є позивач, третьою особою-1 та відповідачем; зобов`язати відповідача повернути державі в особі позивача комунальне нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 565,1 кв. м (кімнати №№501, 502, 503, 504, 505, 506, 507, 508, 509, 510, 511, 512, 513, 514, 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 527, 528, 529, 530, 531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538, 539, 540, 541, 542, 543, 544, 545, 546, 547, 548, 549, 550, 551, 552, 553 площею 533,9 кв. м та площа загального користування 31,2 кв. м), що розташовані на п`ятому поверсі нежитлової будівлі (літера Ю-5) за адресою: вул. Святогеоргіївська, будинок 8а в м. Кривому Розі у стані не гіршому порівняно з тим, у якому відповідач їх одержав в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі.
Судові витрати зі сплати судового збору прокурор просить суд стягнути з відповідача.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1691/26 визначено суддю ЮЗІКОВА Станіслава Георгійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026.
Ухвалою від 06.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 28.04.2026.
Через систему «Електронний суд» 20.04.2026 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою від 24.04.2026 заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
Через систему «Електронний суд» 27.04.2026 від позивача надійшли письмові пояснення по суті позову.
Ухвалою від 28.04.2026 підготовче засідання відкладено до 02.06.2026.
Ухвалою від 02.06.2026 підготовче провадження закрито. Справу призначено до розгляду по суті на 01.07.2026.

Через систему «Електронний суд» 23.06.2026 від прокуратури надійшли письмові пояснення, у яких прокурор наголосив, що спірний договір оренди укладений нотаріально, зміни до нього, в частині орендодавця потребували нотаріального посвідчення. Відповідач не здійснює господарську діяльність на об`єкті оренди, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Святогеоргіївська, буд. 8а, що унеможливило будь-який зв`язок з орендарем, у тому числі шляхом внесення змін до договору оренди.
Також прокурор наголосив, що відповідно до акту приймання-передачі від 22.05.2019, затвердженого заступником Криворізького міського голови і першим заступником голови Дніпропетровської обласної ради, юридичну особу – комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради» з майном що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області передано до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу з відповідною проектно-технічною та бухгалтерською документацією.
Таким чином, стороною у договорі, яка уповноважена на розірвання договору є Криворізька міська рада.
Прокурор наголосив, що Управління не є ані учасником спірного договору, ані власником майнам.

Через систему «Електронний суд» 01.07.2026 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Розпорядженням заступника керівника апарату від 01.07.2026 №452 було призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, суддю ОСОБА_1 звільнено у відставку.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1691/26 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2026.
Ухвалою від 03.07.2026 справу №904/1691/26 прийнято до розгляду. Розгляд справи вирішено здійснювати зі стадії розгляду справи по суті, учасників справи повідомлено, що судове засідання відбудеться 28.07.2026.
Через систему "Електронний суд" 21.07.2026 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 27.07.2026 заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
Ухвалою від 28.07.2026 з огляду на обставини справи, з метою правильного і своєчасного розгляду справи по суті, задля дотримання принципу рівності сторін та виконання усіх завдань підготовчого провадження, суд визнав за доцільне не розпочинати розгляд справи по суті, а продовжити підготовче провадження. До участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучив КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №1" КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (ідентифікаційний код 01986546) до участі у справі (далі - третя особа-1). Розгляд справи по суті призначено на 11.08.2026.
Через систему "Електронний суд" 05.08.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії рішення Криворізької міської ради від 27.02.2019 №3582 «Про надання згоди на прийняття юридичних осіб - комунальних закладів охорони здоров`я Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу» з додатком- Перелік юридичних осіб – комунальних закладів охорони здоров`я Дніпропетровської обласної ради з майном, що приймаються зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу та назви яких змінюються, Акту приймання-передачі юридичної особи - Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу з додатком №6 - Довідкою про нерухоме майно, що пропонується до передачі та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202480163.
Через систему "Електронний суд" 10.08.2026 від прокуратури надійшла заява разом із доказами направлення позовної заяви та додатків до неї на адресу третьої особи-1.

Щодо повідомлення відповідача.
Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу на адресу: Україна, 50074, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СВЯТОГЕОРГІЇВСЬКА, будинок 8А (трек-номер R 067141701328).
Зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду без вручення на адресу суду 20.04.2026.
Відстеживши кореспонденцію на сайті «Укрпошта» суд встановив, що причина повернення кореспонденції відправнику – одержувач відсутній за вказаною адресою. Відмітка пошти проставлена 17.04.2026.
Суд встановив, що відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується відповіддю №38759606 від 13.08.2026, а ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «одержувач відсутній за вказаною адресою», а саме 17.04.2026.
Відповідно до ч. 3 і 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.
Правила надання послуг поштового зв`язку, визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Верховний Суд в ухвалі від 11.08.2022 у справі №916/514/21 зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, господарський суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.
Виходячи зі змісту ст. 120, 242 ГПК України, положень Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270), у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003, заяви №69829/01, №2672/03).
Відповідно до ст. 9 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості до ЄДР про юридичну особу, в тому числі щодо її місця знаходження, вносяться відповідно до інформації, наданої самою юридичною особою.
Вказане дає підстави вважати, що така адреса є актуальною, та саме на особу, місцезнаходження якої визначено конкретною адресою, покладено обов`язок перевіряти надходження поштової кореспонденції.
Суд звертає увагу, що відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до ст. 4, ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження, які відповідно до ст. 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону "Про поштовий зв`язок" та Правил №270 (аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.03.2023 у cправі №910/18543/21).
Правильність адреси місця проживання відповідача підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань актуальними станом на 11.08.2026.
Господарський суд також бере до уваги і те, що ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень невідкладно.
Суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).
Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідачу в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі запропоновано протягом 15 днів з дня одержання ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.165 ГПК України, а також докази на його обґрунтування, відповідно до вимог ч.6 ст. 165 ГПК України, копію відзиву завчасно направити/вручити позивачеві, докази направлення/вручення надати суду. 
Отже, строк для подачі відзиву тривав до 04.05.2026, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України. 
Станом на дату винесення рішення відзив відповідачем не надано.
Щодо повідомлення третьої особи-1.
З довідки про доставку електронного листа вбачається доставку до електронного кабінету третьої особи-1 ухвали про залучення до участі у справі 05.08.2026 о 18:45.

В судовому засіданні 11.08.2026 прокурор і представник позивача надали пояснення у справі, відповіли на запитання суду, позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Відповідач і третя особа-1 з заявами (клопотаннями) до суду не зверталися.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.
З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції прокурора

Позов вмотивований тим, що виникла нагальна та об`єктивна потреба якомога швидше повернути власнику - Криворізькій міській раді вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 565,1 кв. м з метою розміщення балансоутримувачем – третьою особою-1 вказаних громадян, а також надання останнім первинної, екстреної та спеціалізованої медичної допомоги, в тому числі реабілітації після поранень.
Не виконання суттєвих умов договору оренди комунального майна відповідачем полягають у систематичному невнесенні плати за користування комунальним майном, що суттєво ослаблює як дохідну частину місцевого бюджету, так і бюджет балансоутримувача, позбавляє третю особу-1 розраховувати на економічну вигоду та порушує державний інтерес, а уповноважений орган не вживає заходів щодо захисту порушеного права держави.
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А. 06.08.2018 посвідчено договір оренди №332-12/VII-2/34 нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та належить до комунальної власності, укладений 06.08.2018 між Дніпропетровською обласною радою (ОРЕНДОДАВЦЕМ) та відповідачем (ОРЕНДАРЕМ) за участю третьої особи-1 (БАЛАНСОУТРИМУВАЧЕМ), про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п. 2.1 договору об`єктом оренди є комунальне нерухоме майно – вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 565,1 кв. м (кімнати №№501, 502, 503, 504, 505, 506, 507, 508, 509, 510, 511, 512, 513, 514, 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 527, 528, 529, 530, 531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538, 539, 540, 541, 542, 543, 544, 545, 546, 547, 548, 549, 550, 551, 552, 553 площею 533,9 кв. м та площа загального користування 31,2 кв. м), що розташовані на п`ятому поверсі нежитлової будівлі (літера Ю-5) за адресою: 50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Святогеоргіївська, буд. 8а, яке знаходиться на балансі третьої особи-1.
В подальшому Криворізька міська рада листом від 17.02.2026 №12/6/984 повідомила окружну прокуратуру про те, що на виконання рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.02.2019 №461-16/VІІ «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», 27.02.2019 прийнято рішення №3582 «Про надання згоди на прийняття юридичних осіб – комунальних закладів охорони здоров`я Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу».
Факт передачі майна підтверджено актом приймання-передачі юридичної особи - комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу від 22.05.2019. Спірний договір оренди укладений нотаріально, зміни до нього, в частині орендодавця потребували нотаріального посвідчення.
06.08.2018 між відповідачем (Орендар), Дніпропетровською обласною радою (Орендодавець) і третьою особою-1 (Балансоутримувач) підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна.
Строк дії даного договору з 06.08.2018 до 06.08.2038 включно (п. 11.1 ч. 11 договору).
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по орендній платі відповідача за спірним договором наданої третьою особою-1 встановлено, що за період з березня місяця 2019 року і по березень місяць 2020 року (включно) станом на 01.02.2026 загальна заборгованість складає 663.845,57 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 у справі №904/2144/23 позов про стягнення заборгованості з відповідача задоволено повністю та стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 457.917,17 грн та судовий збір у розмірі 6.868,76 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили і ніким не оспорювалось. 
Прокурор доходить висновку, що факт наявності заборгованості за договором та як наслідок систематичного невиконання його суттєвих вимог відповідачем є встановленим судовим рішенням та не потребує додаткового доказування.
Відповідно до листа третьої особи-1 №448 від 09.02.2026 та доданих актів до нього вбачається, що відповідач у період з 2019 року і по теперішній день свою господарську діяльність з медичної практики в спірних орендованих приміщеннях загальною площею 565,1 кв. м, не здійснює. Ремонтні роботи в приміщеннях не ведуться. Працівники на території орендованих приміщеннях не знаходяться (акти про використання приміщення від 21.01.2019, 15.02.2019, 15.03.2019, 15.04.2019, 15.05.2019, 14.06.2019, 12.07.2019, 30.12.2020, 31.12.2021, 30.12.2022, 29.12.2023, акти про відсутність провадження господарської діяльності відповідачем у орендованих нежитлових приміщеннях від 30.12.2024, 30.06.2025, 31.12.2025).
Прокурор наголошує, що третя особа-1 не може використовувати вищевказані приміщення для провадження господарської діяльності з медичної практики, оскільки договір оренди є чинним.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач зауважив, що обов`язки здійснювати управління майном, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, рішенням Криворізької міської ради від 23.09.2020 №5014 покладено на Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради.
Також позивач звернув увагу, що з метою ефективного використання комунального майна територіальної громади міста Кривого Рогу, міська рада вирішила уповноважити вступати орендодавцем Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради щодо комунального майна територіальної громади міста Кривого Рогу (п. 1.1 Рішення Криворізької міської ради від 23.09.2020 №5017 «Про врегулювання деяких питань оренди комунального майна територіальної громади міста Кривого Рогу»).

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. 
Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стислий виклад позиції третьої особи-1 

Третя особа-1 правом на подачу письмових пояснень щодо позову не скористалася. 

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У даному випадку до предмета доказування входять обставини: чи передбачений обраний прокурором спосіб захисту законом чи договором; чи є спосіб захисту, обраний прокурором, ефективним для захисту порушеного права позивача. 

Суд встановив, що 06.08.2018 між Дніпропетровською обласною радою, як орендодавцем, відповідачем, як орендарем, третьою особою-1, як балансоутримувачем був укладений договір оренди №332-12/711-2/34 нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області (далі - договір), відповідно до п. 1.1 умов якого з метою ефективного використання комунального майна ОРЕНДОДАВЕЦЬ передає, а ОРЕНДАР приймає в строкове платне користування нерухоме майно за адресою: 50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Святогеоргіївська, буд. 8а, далі - об`єкт оренди, для провадження господарської діяльності з медичної практики.
Відповідно до п. 2.1 договору об`єктом оренди є: нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 565,1 кв. м (кімнати №№ 501, 502, 503, 504, 505, 506, 507, 508, 509, 510, 511, 512, 513, 514, 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 527, 528, 529, 530, 531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538, 539, 540, 541, 542, 543, 544, 545, 546, 547, 548, 549, 550, 551, 552, 553 площею 533,9 кв. м та площа загального користування 31,2 кв. м), що розташовані на п`ятому поверсі нежитлової будівлі (літера Ю-5) за адресою: 50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Святогеоргіївська, буд. 8а, яке знаходиться на балансі третьої особи-1.
Пунктом 4.1 договору визначено, що ОРЕНДАР вступає у строкове платне користування об`єктом оренди у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.
Відповідно до п. 4.4 у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні ОРЕНДАР зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди ОРЕНДОДАВЦЮ у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених ОРЕНДАРЕМ поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.
В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об`єкта оренди на дату повернення.
Об`єкт оренди вважається поверненим ОРЕНДОДАВЦЮ з моменту підписання Сторонами та БАЛАНСОУТРИМУВАЧЕМ акта приймання-передачі.
Обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на БАЛАНСОУТРИМУВАЧА (п. 4.5 договору).
Цей договір, як зазначено у п. 11.1, набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 06.08.2018 до 06.08.2038 року включно.

За актом приймання-передачі, який підписаний сторонами договору (орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем) орендодавець передав, а орендар прийняв об`єкт оренди - нежитлове приміщення, за умовами договору оренди від 06.08.2018 №332-12/VII-2/34.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 у справі №904/2144/23, яке набрало законної сили 15.09.2023, позовні вимоги УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ МІСТА ВИКОНКОМУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ задоволено у повному обсязі, з відповідача стягнуто 457.917,17 грн орендної плати та 6.868,76 грн судового збору.

До справи долучено акти про використання приміщення від 21.01.2019, від 15.02.2019, від 15.03.2019, від 15.04.2019, від 15.05.2019, від 14.06.2019, від 12.07.2019, від 30.12.2020, від 31.12.2021, від 30.12.2022, від 29.12.2023, акти про відсутність провадження господарської діяльності відповідачем у орендованих нежитлових приміщеннях від 30.12.2024, від 30.06.2025 та від 31.12.2025, згідно із яким відповідач у період з 2019 року і до теперішнього часу господарську діяльність з медичної практики в спірних орендованих приміщеннях загальною площею 565,1 кв. м не здійснює. Ремонтні роботи в приміщеннях не ведуться. Працівники на території орендованих приміщеннях не знаходяться.

На виконання рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.02.2019 №461-16/VII «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», за актом приймання-передачі юридичної особи - комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу передати юридичну особу – третю особу-1 та її майно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу з відповідною проектно-технічною та бухгалтерською документацією.

Факт передачі підтверджено актом приймання-передачі юридичної особи - комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу від 22.05.2019.

З огляду на наведені обставини прокурор звернувся до суду з даною позовною заявою з метою захисту інтересів держави.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову прокурор визначив:
розірвати договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю Криворізької територіальної громади №332-12/VII-2/34, укладений 06.08.2018 між Дніпропетровською обласною радою (ідентифікаційний код 23928934), правонаступником якої є позивач, третьою особою-1 та відповідачем; 
зобов`язати відповідача повернути державі в особі позивача комунальне нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 565,1 кв. м (кімнати №№501, 502, 503, 504, 505, 506, 507, 508, 509, 510, 511, 512, 513, 514, 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 527, 528, 529, 530, 531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538, 539, 540, 541, 542, 543, 544, 545, 546, 547, 548, 549, 550, 551, 552, 553 площею 533,9 кв. м та площа загального користування 31,2 кв. м), що розташовані на п`ятому поверсі нежитлової будівлі (літера Ю-5) за адресою: вул. Святогеоргіївська, будинок 8а в м. Кривому Розі у стані не гіршому порівняно з тим, у якому відповідач їх одержав в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі позивача з позовом про розірвання договору оренди нерухомого майна, що є спільною власністю Криворізької територіальної громади №332-12/VII-2/34 та який укладений 06.08.2018 між Дніпропетровською обласною радою (ідентифікаційний код 23928934), правонаступником якої є позивач, третьою особою-1 та відповідачем.

Як встановлено судом, на виконання рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.02.2019 №461-16/VII «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», за актом приймання-передачі юридичної особи - комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу передано юридичну особу – третю особу-1 та її майно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу з відповідною проектно-технічною та бухгалтерською документацією. 
Факт передачі підтверджено актом приймання-передачі юридичної особи - комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради з майном зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу від 22.05.2019.
Отже позивач є правонаступником Дніпропетровської обласної ради у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.
Укладаючи спірний договір сторони у пп. 6.1.3 п. 6.1 договору дійшли згоди про те, що орендодавець (позивач) та балансоутримувач (третя особа-1) мають право вимагати, у тому числі шляхом звернення до суду, при несплаті орендарем орендної плати протягом 2 (двох) місяців з дня настання строку платежу дострокового розірвання договору, стягнення заборгованості та примусового виселення орендаря.
Як встановлено судом, відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання в частині своєчасного внесення орендної плати, порушивши пп. 6.1.3 п. 6.1 договору, що підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 у справі №904/2144/23, яке набрало законної сили 15.09.2023, за яким позовні вимоги УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ МІСТА ВИКОНКОМУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ задоволено у повному обсязі, з відповідача стягнуто 457.917,17 грн орендної плати за період з травня 2019 року до лютого 2020 року включно, тобто за 10 (десять) місяців.
Згідно з довідки-розрахунку заборгованості по орендній платі відповідача за договором, наданої третьою особою-1, за період з березня 2019 року по березень 2020 року (включно) загальна заборгованість складає 663.845,57 грн.
Станом на 01.02.2026 (час звернення прокурора до суду) заборгованість відповідача з орендної плати не погашена. Докази зворотного відсутні.
У даному випадку порушення умов договору щодо своєчасної сплати орендних платежів є істотним порушенням, в результаті якого орендар позбавлений можливості отримати відповідний прибуток, на який він розраховував під час укладання договору. Зазначені порушення, слід вважати істотними, що є підставою для розірвання договору в судовому порядку.
Таким чином прокурор діючи в інтересах держави і в особі позивача (орендодавця) реалізував своє право та звернувся 27.03.2026 до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна України» договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.
Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17).

Крім того, виходячи зі змісту ст. 651 ЦК України, положеннями зазначеної норми передбачено також можливість розірвання договору за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом або договором.

Таким чином, під час вирішення спору у даній справі слід встановити обставини як щодо наявності/відсутності факту порушення відповідачем умов спірного договору, так і щодо наявності/відсутності критерію істотності порушення договору у розумінні положень ст. 651 ЦК України.

Надаючи оцінку виявленим порушенням умов договору, суд встановив, що відповідач систематично порушує умови договору щодо оплати отриманих послуг, розмір заборгованості є значним та досі несплаченим. Докази зворотного відсутні.

Суд відзначає, що сплата орендної плати є істотною умовою договору, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору.

Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору щодо оплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Подібний правовий висновок викладений Касаційним цивільним судом у постанові від 31.07.2020 у справі №479/1073/18.

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/826/18, від 23 березня 2021 року у справі № 922/2754/19, від 20 грудня 2022 року у справі № 914/1688/21, від 16 квітня 2024 року у справі № 924/617/22, від 30 квітня 2024 року у справі № 903/775/23, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц зроблено висновки про те, що самий лише факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи сплачена заборгованість після звернення позивача з позовом про розірвання договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23 зазначила, що факт погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позову про розірвання договору оренди.
Сплата орендарем заборгованості з орендної плати має правове значення, якщо до моменту сплати заборгованості орендодавець звернувся з позовом про стягнення такої заборгованості. Водночас подальше погашення заборгованості - невчасно сплаченої орендної плати не спростовує факт несплати орендарем орендної плати та не впливає на можливість пред`явлення і задоволення судом позову про розірвання договору.
Отже, той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).
У контексті частини другої статті 651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати.

Разом із тим суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 і 2 ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Таким чином у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок викладений Касаційним цивільним судом у постанові від 13.11.2019 у справі №908/1399/17.

Однак відповідач не довів як відсутності порушення ним зобов`язань за договором, так і відсутності своєї вини у такому порушенні, - зокрема, ним не подано доказів своєчасного і повного внесення оплати відповідно до умов договору.
Тобто систематична несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, у тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору.

Разом з тим, суд зазначає, що одним із наслідків розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, що виникли у сторін такого договору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 та ст. 509 ЦК. Відтак за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.
Відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 18.11.2019 №910/16750/18.
Як встановлено судом, спірний договір, відповідно до п. 11.1, набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 06.08.2018 до 06.08.2038 включно.

Враховуючи те, що судом вище було встановлено факт систематичного порушення відповідачем грошового зобов`язання (більше трьох місяців підряд), суд доходить висновку про наявність правових підстав для дострокового розірвання договору оренди нерухомого майна, що є спільною власністю Криворізької територіальної громади №332-12/VII-2/34, укладений 06.08.2018.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані який було обумовлено договором.
Статтею 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.
Відповідно до пп. 5.2.13 п. 5.2 договору орендодавець зобов`язаний у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу. 
Приймаючи рішення у справі суд взяв до уваги долучені до справи акти про використання приміщення від 21.01.2019, від 15.02.2019, від 15.03.2019, від 15.04.2019, від 15.05.2019, від 14.06.2019, від 12.07.2019, від 30.12.2020, від 31.12.2021, від 30.12.2022, від 29.12.2023, акти про відсутність провадження господарської діяльності відповідачем у орендованих нежитлових приміщеннях від 30.12.2024, від 30.06.2025 та від 31.12.2025, згідно із яким відповідач у період з 2019 року і до теперішнього часу господарську діяльність з медичної практики в спірних орендованих приміщеннях загальною площею 565,1 кв. м не здійснює. Ремонтні роботи в приміщеннях не ведуться. Працівники на території орендованих приміщеннях не знаходяться.
Оскільки договір розірвано у судовому порядку, то позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повернути державі в особі позивача комунальне нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 565,1 кв. м (кімнати №№501, 502, 503, 504, 505, 506, 507, 508, 509, 510, 511, 512, 513, 514, 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 527, 528, 529, 530, 531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538, 539, 540, 541, 542, 543, 544, 545, 546, 547, 548, 549, 550, 551, 552, 553 площею 533,9 кв. м та площа загального користування 31,2 кв. м), що розташовані на п`ятому поверсі нежитлової будівлі (літера Ю-5) за адресою: вул. Святогеоргіївська, будинок 8а в м. Кривому Розі у стані не гіршому порівняно з тим, у якому відповідач їх одержав в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі також підлягають задоволенню.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокуратурою.
Згідно зі ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави.
Відповідно до вимог ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави та обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин.
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17).
У матеріалах Консультативної ради європейських прокурорів зазначено, що не існує загальних міжнародних правових норм та правил стосовно завдань, функцій та організації прокурорської служби за межами сфери кримінального права. Діяльність прокурорських служб викликана потребою суспільства у належному захисті прав людини та державних інтересів. Держава має суверенне право визначати свої інституційні та правові процедури реалізації її функцій із захисту прав людини та державних інтересів, дотримання принципу верховенства права та її міжнародних зобов`язань.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін.
Водночас ЄСПЛ звертав також увагу на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі «Менчинська проти російської федерації» ЄСПЛ зауважив, що сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, у тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.
Криворізькою південною окружною прокуратурою у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Криворізької міської ради скеровано запит від 06.02.2026 №57-1008ВИХ-26з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді та з`ясування вжитих заходів, направлених на усунення порушень вимог законодавства в частині розірвання спірного договору оренди комунального майна та зобов`язання повернути комунальне майно державі.
Зі змісту відповіді Криворізької міської ради (лист №12/6/984 від 17.02.2026) встановлено, що за договором оренди №332-12/VII-2/34 від 06.08.2018 у судовому порядку заходи щодо розірвання вказаного договору оренди не вживались, натомість позивач просить окружну прокуратуру вжити відповідних заходів та повідомити про можливість/неможливість подання позовної заяви про розірвання договору оренди до Господарського суду Дніпропетровської області.
У пункті 79 постанови від 26.05.2020 у справі №911/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п. 80 Постанови).
Велика Палата Верховного Суду у п. 81 вищезазначеної постанови зазначає, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
У постанові від 14.07.2021 у справі №911/3211/19 Верховний Суд вказав: якщо за обставинами справи вбачається, що відповідному органу було відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але такий орган не здійснював та/або не здійснює захист порушених інтересів, то у такому випадку вимога про надання відповідному органу «розумного строку» для самостійного реагування на порушення і, як наслідок, залишення позову прокурора без розгляду з цих підстав є проявом правового пуризму та надмірного формалізму, який порушує право на справедливий розгляд справи.
Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 у справі №927/468/20 зауважив, що суди у першу чергу зосередилися на часовому проміжку, який минув між повідомленням, яке прокурор надіслав до Кабінету Міністрів України, та поданням позову в цій справі, проте не приділили достатньої уваги тому, що такий проміжок не завжди є вирішальним у питанні дотримання прокурором приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Критерій «розумності», який міститься у постанові
Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально.
Водночас, незважаючи на те, що відповідач тривалий час порушує вимоги договору оренди комунального майна, систематично не сплачує кошти за користування комунальним майном, порушує умови спірного договору, уповноважені органи - позивач, достовірно знаючи про наявність порушень інтересів держави, належним чином не виконують покладені на них обов`язків щодо контролю за ефективним використанням об`єктів комунальної власності, та надходженням коштів до бюджету. Заходи з метою розірвання спірного договору і повернення комунального майна в судовому порядку не вжили.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою на адресу позивача скеровано повідомлення про намір здійснювати представництво інтересів держави в суді від 24.03.2026 №57-2200ВИХ-26.
З позовом до суду прокурор звернувся 27.03.2026.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю Криворізької територіальної громади №332-12/VII-2/34, укладений 06.08.2018 між Дніпропетровською обласною радою (ідентифікаційний код 23928934), правонаступником якої є КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА (Україна, 50101, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ПЛОЩА МОЛОДІЖНА, будинок 1; ідентифікаційний код 33874388), КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №1" КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 50074, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СВЯТОГЕОРГІЇВСЬКА, будинок 8А; ідентифікаційний код 01986546) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕДІКАЛ ЦЕНТР ВІСТА" (Україна, 50074, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СВЯТОГЕОРГІЇВСЬКА, будинок 8А; ідентифікаційний код 41524315) розірвати. 

Зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕДІКАЛ ЦЕНТР ВІСТА" (Україна, 50074, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СВЯТОГЕОРГІЇВСЬКА, будинок 8А; ідентифікаційний код 41524315) повернути державі в особі КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 50101, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ПЛОЩА МОЛОДІЖНА, будинок 1; ідентифікаційний код 33874388) комунальне нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 565,1 кв. м (кімнати №№501, 502, 503, 504, 505, 506, 507, 508, 509, 510, 511, 512, 513, 514, 515, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 527, 528, 529, 530, 531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538, 539, 540, 541, 542, 543, 544, 545, 546, 547, 548, 549, 550, 551, 552, 553 площею 533,9 кв. м та площа загального користування 31,2 кв. м), що розташовані на п`ятому поверсі нежитлової будівлі (літера Ю-5) за адресою: вул. Святогеоргіївська, будинок 8а в м. Кривому Розі у стані не гіршому порівняно з тим, у якому ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕДІКАЛ ЦЕНТР ВІСТА" (Україна, 50074, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СВЯТОГЕОРГІЇВСЬКА, будинок 8А; ідентифікаційний код 41524315) їх одержало в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕДІКАЛ ЦЕНТР ВІСТА" (Україна, 50074, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СВЯТОГЕОРГІЇВСЬКА, будинок 8А; ідентифікаційний код 41524315) на користь ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ (Україна, 49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 38; ідентифікаційний код 02909938) 5.324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири грн 80 к.) судового збору.

Видати наказ(и) після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 13.08.2026.

Суддя С.А. Дупляк