Справа № 301/2033/26
2/301/1479/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Тайгер Фінанс» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №90727194 від 17.02.2024 року в сумі 16323 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 17 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Тайгер Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи був укладений Кредитний договір №90727194 (далі – Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідачка отримала 3000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом (далі – плата) відповідно до Графіку платежів, сплатити комісію (за наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 
Позивач умови Кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму відповідно до умов п.2.1. Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідачки, але відповідачка зі свого боку не виконала умови Кредитного договору.
У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов Кредитного договору, сума її заборгованості становить 16323 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 3000 грн.; простроченої заборгованості за сумою відсотків – 13323 грн.
Відповідачці було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. №3482/23411429 від 06.07.2026 року, яка не виконана.
Позивач ТОВ «ФК «Тайгер Фінанс» просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №90727194 від 17.02.2024 року в сумі 16323 грн. та судові витрати на загальну суму 10662,40 грн., з яких: 2662,40 грн. - сплачений судовий збір, 8000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Іршавського районного суду від 19.08.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача Усенка М.І. витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 станом на 17.02.2024 року карткового рахунку №   НОМЕР_1 та про зарахування на цей рахунок в період з 17.02.2024 року по 21.02.2024 року грошових коштів в сумі 3000 грн. від ТОВ «ФК «Тайгер Фінанс».
На виконання ухвали суду від 19.08.2026 року, 08 вересня 2026 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація.
Представник позивача Усенко М.І., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.6, 63-68).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, поважність неявки не підтвердила, відзиву на позов не подала (а.с.52-53,69).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що 17 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Тайгер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Договір про споживчий кредит №90727194 (далі – Кредитний договір) (а.с.10-23). 
Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом (далі – плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника. Типом кредиту є кредит (а.с.10).
Відповідно до п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 3000 грн. Кредит надається/видається загальним строком на 180 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 17.02.2024 року. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до Графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів) 15.08.2024 року (а.с.10). 
Пунктом 2.1. Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківську платіжну картку/особистий рахунок позичальника (а.с.10).
Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 31.08.2026 року за №20.1.0.0.0/7-260827/69989-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 19.08.2026 року в частині витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і по цьому рахунку було зарахування коштів 17.02.2024 року на суму 3000 грн. (а.с.72).
Згідно з п. 1.5., 1.5.1., 1.6. Кредитного договору, тип процентної ставки за цим Договором – фіксована. Пільгова процентна ставка становить 2,1% в день. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 912,5% річних (а.с.10).
Пунктом 2.2.2. Кредитного договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3. Договору. База для нарахування процентів – 3000 (а.с.11).
У п.2.2.3. Кредитного договору передбачено, що пільговий період становить 21 календарний день з 17.02.2024 року по 09.03.2024 року, протягом якого відсотки нараховуються за ставкою у розмірі 2,1% за один день користування кредитом, а стандартний період становить 159 календарних днів з 10.03.2024 року по 15.08.2024 року, протягом якого відсотки нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 2,5% за один день користування кредитом (а.с.11).
Відповідно до п. 2.4.1., 3.3., 3.3.2. Кредитного договору, відповідачка зобов`язувалася здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, що є невід`ємною частиною договору; повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни, передбачені п.п. 1.1.-1.6. цього Договору та Графіком платежів (а.с.11,13).
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, натомість позивач належним чином виконав свої зобов`язання за цим договором, надавши відповідачці грошові кошти в порядку та на умовах відповідного договору.
Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №90727194 від 17.02.2024 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 16323 грн. (а.с.29-32).
Дана сума складається з: 
- заборгованості за тілом кредитом - 3000 грн.,
- заборгованості за відсотками - 13323 грн., що нарахована за період з 17.02.2024 року по 16.08.2024 року, тобто на один день більше, ніж встановлена дата закінчення Кредитного договору – 15.08.2024 року.
Позивач направляв на адресу проживання відповідачки претензію про погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16323 грн. за вих. №3842/23411429 від 06.07.2026 року (а.с.33). Вказана претензія залишена відповідачкою без задоволення.
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відзиву на позов відповідачка не подала та не надала доказів відсутності у неї заборгованості по отриманому кредиту.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості тілом кредиту в сумі 3000 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в сумі 13323 грн. суд приходить до таких висновків.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX (набрав чинності 24.12.2023 року) (далі – Закон №3498-IX), яким внесено зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону №3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону №3498-IX).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.
Керуючись вимогами Закону №3498-IX, провівши власний розрахунок заборгованості за відсотками, суд зазначає таке.
За період з 17.02.2024 року по 21.04.2024 року позивач нараховував відповідачці відсотки з дотриманням вимог законодавства.
Так, за період з 17.02.2024 року по 09.03.2024 року сума відсотків становить 1323 грн. (21 день х 63 грн. (2,1% від 3000 грн.).
За період 10.03.2024 року по 21.04.2024 року сума відсотків становить 3225 грн. (43 дні х 75 грн. (2,5% від 3000 грн.).
За період з 22.04.2024 року по 15.08.2024 року відсотки також нараховувалися позивачем за ставкою 2,5% в день, що не відповідає встановленим вимогам законодавства.
Суд розраховує відсотки за ставкою 1,5% в день з 22.04.2024 року по 15.08.2024 року включно і за цей період відсотки становлять 5220 грн. (116 днів х 45 грн. (1,5% від 3000 грн.).
Загальна сума відсотків за весь строк надання кредиту становить 9768 грн. (1323 грн. + 3225 грн. + 5220 грн.).
Матеріали справи, в тому числі і наданий розрахунок заборгованості, не містять відомості про здійснені відподачкою платежі.
Враховуючи наведене, суд вважає, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №90727194 від 17.02.2024 року, який підлягає стягненню на користь позивача становить 12768 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3000 грн., заборгованість за відсотками - 9768 грн. 
Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. (а.с.1) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі №205/5969/15-ц (провадження №61-12669св23).
На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: 
- копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №0207 від 02.07.2025 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Апологет» і ТОВ «ФК «Тайгер Фінанс» (а.с.40);
- копію Акту №3484 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 17.07.2026 року на суму 8000 грн. щодо боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №90727194 від 17.02.2024 року відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №0207 від 02.07.2025 року (а.с.42);
- копію Детального опису наданих послуг від 17.07.2026 до Акту №3484 від 17.07.2026 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0207 від 02.07.2025 року у справі про стягнення заборгованості за Кредитним договором №90727194 від 17.02.2024 року з ОСОБА_1 , а саме: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год.; погодження правової позиції клієнта у справі – 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду від імені клієнта – 1 шт.; загалом 6 год. 30 хв. (а.с.43). 
Однак, з огляду на ціну позову, на складність справи та виконані адвокатом роботи, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідачки на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 2000 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати на загальну суму 4662,40 грн., що складаються із судового збору, який був сплачений позивачем при пред`явленні даного позову до суду в сумі 2662,40 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходячи з мінімальної ставки судового збору), та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. 
Керуючись ст. 526, 530, 610, 629, 631, 634, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс», юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, Львівської області, код ЄДРПОУ 43561909, заборгованість за Кредитним договором №90727194 від 17 лютого 2024 року в сумі 12768 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс», юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, Львівської області, код ЄДРПОУ 43561909, судові витрати в сумі 4662 (чотири тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 15 вересня 2026 року. 

Головуюча : М. О. Пітерських