ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/9248/26 пров. № А/857/33393/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів ГудимаЛ.Я., Качмара В.Я., 
з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року у справі за його позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про скасування постанови,

суддя у І інстанції Коморний О.І., 
час ухвалення рішення 11 год. 22 хв.,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 05 червня 2026 року,

ВСТАНОВИВ :

08.05.2026 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – ВПВР) від 01.05.2026 ВП №80799957 про накладення штрафу на ГУ ПФУ в розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 у справі №380/9248/26 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що на час винесення відповідачем спірної постанови боржник у виконавчому провадженні №80799957 ГУ ПФУ не виконало рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі № 200/7559/25, яке набрало законної сили, та не надало державному виконавцю жодних доказів наявності поважних причин невиконання рішення суду, з огляду на що накладення державним виконавцем штрафу на боржника відповідно до приписів статей 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” є правомірним.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке просило таке скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до зобов`язальної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі № 200/7559/25 ГУ ПФУ встановлено, що пільговий стаж позивача не підтверджено та прийнято рішення №056550006871 від 27.03.2026 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. 
Зазначає, що ГУ ПФУ 27.04.2026 за № 1300-0302-5/66628 скерувало лист, де було зазначено про виконання в добровільному порядку рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі № 200/7559/25 ще до винесення головним державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. 
У подальшому на адресу позивача 29.04.2026 надійшла вимога головного державного виконавця ВПВР у виконавчому провадженні ВП №80799957 від 24.04.2026. На виконання цієї вимоги ГУ ПФУ 05.05.2026 за №1300-0302-5/71858 повторно надано пояснення щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі № 200/7559/25, а також повторно надано копію рішення за №0556550006871 від 27.03.2026 та розрахунок стажу ОСОБА_1 . 
Проте, вказане не взято до уваги відповідачем та винесено постанову про накладення штрафу від 01.05.2026 у ВП №80799957 в розмірі 5100,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ Новіков А.С. підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Представник ГУ ПФУ у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та позову задовольнити. 

Представник Новікова А.С. у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції заперечила обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі №200/7559/25, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.06.2025 з урахуванням відомостей довідки №41к від 04.04.2017, довідки №773/03-1, №773/03-2 від 02.07.2021, довідки №774/03-1, №774/03-2 від 02.07.2021, довідки №759/03-1, №759/03-2 від 02.07.2021, довідки №83 від 04.04.2017, №186 від 30.12.2019, №71 від 04.04.2017, при цьому зарахувавши до його страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 23.06.1988 та з 29.08.1989 по 26.06.1992, та прийняти обґрунтоване рішення із врахуванням висновків суду.
Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №200/7559/25.
27.03.2026 ГУ ПФУ на виконання рішення суду прийнято рішення №056550006871, яким повторно відмовлено ОСОБА_1 у призначення пенсії. 
Підставою відмови зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи у ПВП "Гірник-95" згідно довідки №41к від 04.04.2017, оскільки довідка не відповідає формі довідки затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 920 (додаток 5), а саме відсутній підсумок пільгового стажу, не зазначено про зайнятість впродовж повного робочого дня та не долучено накази про результати атестації робочих місць, а записах трудової книжки НОМЕР_1 від 06.10.1992 відсутні відомості, які відповідають даним в Списках виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, також відсутні відомості про результати атестації робочих місць. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня інформація про пільговий характер роботи. Подані уточнюючі довідки про пільговий характер робіт, а також низка інших документів, які завірені штампами, печатками Донецької народної республіки не взято до уваги, оскільки статтею 9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом.
20.04.2026 на адресу ВПВР надійшла заява стягувача ОСОБА_1 з виконавчим листом до виконання.
20.04.2026 відкрито виконавче провадження №80799957 з виконання виконавчого листа у справі №200/7559/25 про зобов`язання ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2025 із врахуванням висновків суду. Боржнику встановлено строк для виконання та витребувано підтверджуючі копію прийнятого рішення №0556550006871 від 27.03.2026.
На виконання вказаної вимоги ГУ ПФУ 05.05.2026 за №1300-0302-5/71858 повторно надано пояснення щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі №200/7559/25, а також повторно надано копію рішення за №0556550006871 від 27.03.2026 та розрахунок стажу ОСОБА_1 .
Державний виконавець ВПВР виніс постанову про накладення штрафу від 01.05.2026 у виконавчому провадженні №80799957 у розмірі 5100 грн.
Вважаючи таку постанову протиправною, ГУ ПФУ звернулося до суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як передбачено пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (абзац 1 частини 4 статті 18 Закону № 1404-VІІІ).
Згідно з частиною 4 статті 19 Закону № 1404-VІІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктами 1 та 6 частини 5 статті 19 Закону № 1404-VІІІ визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина 8 статті 19 Закону № 1404-VІІІ).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац 1 частини 6 статті 26 Закону № 1404-VІІІ).
Як передбачено частиною 2 статті 63 Закону № 1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Частиною 1 статті 75 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, виходячи з наведених норм, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Як слідує з матеріалів справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі №200/7559/25 зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.06.2025 з урахуванням відомостей довідки №41к від 04.04.2017, довідки №773/03-1, №773/03-2 від 02.07.2021, довідки №774/03-1, №774/03-2 від 02.07.2021, довідки №759/03-1, №759/03-2 від 02.07.2021, довідки №83 від 04.04.2017, №186 від 30.12.2019, №71 від 04.04.2017, при цьому зарахувавши до його страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 23.06.1988 та з 29.08.1989 по 26.06.1992, та прийняти обґрунтоване рішення із врахуванням висновків суду
На виконання вказаного рішення 27.03.2026 позивачем прийнято рішення №056550006871 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . При цьому, ГУ ПФУ не зарахувало до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у ПВП “Гірник-95” за довідкою №41к від 04.04.2017 та спірні періоди згідно з уточнюючими архівними довідками від 02.07.2021.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач (боржник) ухилився від повного та належного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі №200/7559/25, не врахувавши при винесенні рішення №056550006871 від 27.03.2026 відомостей довідки №41к від 04.04.2017, довідки №773/03-1, №773/03-2 від 02.07.2021, довідки №774/03-1, №774/03-2 від 02.07.2021, довідки №759/03-1, №759/03-2 від 02.07.2021, довідки №83 від 04.04.2017, №186 від 30.12.2019, №71 від 04.04.2017, а тому ВПВР підставно виніс постанову від 01.05.2026 у виконавчому провадженні №80799957 про накладення штрафу на ГУ ПФУ у розмірі 5100,00 грн.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року у справі №380/9248/26 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя | | Т. В. Онишкевич
судді | | Л. Я. Гудим
| | В. Я. Качмар
Постанова у повному обсязі складена 11 вересня 2026 року.