Справа № 170/67/26 | Головуючий у 1 інстанції: Жевнєрова Н. В.
Провадження № 22-ц/802/926/26 | Доповідач: Киця  С. I.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Здрилюк О. І., Карпук А. К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Шацького районного суду Волинської області від 22 травня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (ТзОВ "ФК "Ейс") в лютому 2026 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.04.2023 між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №150354734 на суму 6250 гривень у формі електронного документа з використанням електронного підпису. В подальшому відповідач неодноразово збільшував суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 20000 гривень. Шляхом послідовного укладення договорів факторингу право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача у цій справі. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №150354734 від 06.03.2023 у сумі 80 809,49 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000,00 гривень; заборгованості по несплаченим відсотках за користування кредитом в розмірі 60 809,49 гривен.
Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 22 травня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" заборгованість за кредитним договором №150354734 від 06.04.2023 в розмірі 80 809,49 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000 гривень, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 60 809,49 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" судовий збір в сумі 2662,40 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.
Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що відповідач не виконав зобов`язання та не повертав наданий кредит. На час відступлення права вимоги 04.07.2023 (реєстр №238) відповідачем вже було сплачено повністю тіло кредиту (понад 20000,00 грн), що підтверджується квитанціями ПриватБанку та листом ТОВ «Манівео», які додаються. Суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування оригіналу електронного кредитного договору та оригіналів договорів факторингу (ухвала від 24.03.2026) і ухвалив рішення на підставі досліджених копій документів. Стягнення 60 809,49 грн відсотків (понад 300% за два місяці, тобто більше 1800% річних) на тіло кредиту 20 000 грн є явно непропорційним, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності (ст. 233 ЦК України) та вимогам Закону України № 3498-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Просить рішення Шацького районного суду Волинської області від 22.05.2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»), а тому доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем оригіналів договорів до суду є безпідставними. Надані позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, № 27/0524-01 від 27.05.2024 та № 15/07/25-Е від 15.07.2025 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також у них зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. Щодо не співмірності нарахування процентів, то відповідач мав можливість ознайомитись заздалегідь з умовами договору, прийняв умови договору та уклав договір добровільно. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», позичальник мав право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення договору без пояснення причин. Однак відповідач цим правом не скористався, від кредиту не відмовлявся, з роз`ясненням умов договору не звертався, що свідчить про усвідомлене прийняття ним умов кредитування. З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював часткові платежі за кредитним договором. Однак суми здійснених платежів були недостатніми для повного погашення заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим, відповідно до умов кредитного договору, сплачені кошти в першу чергу зараховувалися на погашення прострочених процентів. Таким чином, твердження відповідача про повне погашення тіла кредиту не відповідає дійсності. Просить рішення Шацького районного суду Волинської області від 22 травня 2026 року залишити без змін.
Відповідач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив в якому вказує, що у даній справі йдеться не про звичайний електронний документ, а про двосторонній кредитний договір, укладений в електронній формі, який містить електронні підписи (ідентифікатори) обох сторін. Для визнання такого договору належним і допустимим доказом (ст. 76, 77 ЦПК України) обов`язковою є перевірка його цілісності, достовірності, незмінюваності змісту та справжності підписів сторін. Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій кваліфікованим електронним підписом. При виникненні сумнівів щодо відповідності копії оригіналу суд зобов`язаний витребувати оригінал такого доказу (ч. 5 ст. 100 ЦПК України). Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 (провадження № 61-4523св25). Надані позивачем витяги з реєстрів не є належними та достатніми доказами дійсного переходу права вимоги за кредитним договором № 150354734 від 06.04.2023. Позивач не довів наявність у нього активної, дійсної та непогашеної вимоги, посилання на п. 7.6 договору про черговість платежів не може бути безумовним. Суд зобов`язаний перевіряти пропорційність нарахування відсотків та неустойки (ст. 233 ЦК України). У даній справі позивач вимагає стягнути 60 809,49 грн відсотків на тіло 20 000 грн, що становить понад 107% річних. Таке стягнення є явно непропорційним, зловживанням правом та порушенням Закону України № 3498-IX «Про споживче кредитування». Крім того, первинний кредитор (ТОВ «МаніВео») вже отримав від нього суму, що перевищує видане тіло кредиту. Повторне стягнення тіла кредиту новим кредитором є недопустимим подвійним стягненням.
Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" 22.06.2026 подав до апеляційного суду додаткові пояснення в яких вказує, що кредитний договір підписаний відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. Сам факт здійснення відповідачем часткових оплат не свідчить про повне погашення основної суми кредиту, так як було застосовано зарахування платежів у порядку черговості, передбаченої договором.
23.06.2026 відповідач ОСОБА_1 подав до апеляційного суду додаткові пояснення в яких вказує, що позивач не надав доказів, що договір у вигляді незмінного файлу (з фіксацією хешу чи КЕП) був направлений саме відповідачу, оскільки відповідач вказує, що кредитного договору не отримував. Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є рамковим, а конкретна вимога індивідуалізована лише у реєстрі №238 від 04.07.2023. На цей момент значна частина тіла кредиту (20 062 грн) вже була сплачена первинному кредитору. Отже, позивач набув неіснуючу вимогу, що суперечить ст.514 ЦК України. Стягнення 60 809,49 грн відсотків на повністю погашене тіло кредиту 20 000 грн є явно непропорційним і підлягає зменшенню на підставі ст. 233 ЦК України та Закону №3498-IX, незалежно від «добровільності» укладення договору. Факт часткових платежів не свідчить про визнання всього договору та не усуває обов`язок позивача довести дійсність відступленої вимоги.
23.07.2026 відповідач ОСОБА_1 подав до Волинського апеляційного суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке мотивує тим, що позивач приховував здійснені відповідачем платежі на виконання умов договору, наявністю в справі складних фактичних і правових питань, заміною складу суду.
Суд відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання, оскільки відсутні підстави, передбачені законом, для розгляду справи судом апеляційної інстанці в порядку загального позовного провадження.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2023 між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №150354734 на суму 6250 гривень. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора МNV25ВТ4.
Перед укладенням кредитного договору відповідач, з метою отримання кредиту, самостійно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора, заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного довору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідач отримав на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання кредитного договору, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання кредитного договору, підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором. Саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіну особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. При укладенні кредитного договору відповідач діяв відповідно до алгоритму (порядку) дій споживача в інформаційно - телекомунікаційній системі первісного кредитора. Порядок дій відповідача підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно- телекомунікаційній системі первісного кредитора. Первісний кредитор діяв відповідно до алгоритму (порядку) дій первісного кредитора. Первісний кредитор перед тим як погодив заявку перевірив особисті дані відповідача, платіжної картки відповідача згідно зі стандартами відповідних платіжних систем, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить відповідачу. Одночасно з підписанням кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписам кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного кредитного договору формі, що унеможливлює зміну його змісту.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За ч. 1, ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Частина 1 ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Відповідачем не спростовано факту укладення договору та отримання кредитних коштів. 
Згідно з умовами кредитного договору, первісний кредитор належно виконав зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 6 250 гривень, шляхом перерахування грошових коштів через провайдер. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальний розмір кредиту становить 20000 гривень.
Для підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів (кредиту) за клопотанням представника позивача у справі витребувано докази. 
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ "ПриватБанк" надав суду інформацію, зі змісту якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Також емітувались інші картки. Номер телефону НОМЕР_4 , на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період 06-04-2023-13-04-2023 був/є фінансовим номером телефону та знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . По рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_3 ) було зарахування коштів на суму 7550 UАН за період 06.04.2023-13.04.2023 від 06.04.2023 на суму 6250 UАН за період 06.04.2023-13.04.2023 від 06.04.2023; на суму 4850 UАН за період 06.04.2023-13.04.2023, від 07.04.2023; на суму 1350 UАН за період 05.04.2023-13.04.2023, від 08.04.2023. Також додано виписку по вказаному рахунку. 
ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_6  вказані грошові кошти, що також підтверджується платіжними доручення №da9862aa-9112-40a2-8c91-94d36cf5488e від 06.04.2023, №bead40c7-e78b-4c4e-b5a9-05e690356637 від 06.04.2023, №e9a5c725-2c52-4062-93ae-f855e6c7f86b від 07.04.2023, № 948ac1d3-bf13-4401-ae2a-7c7afe33af50 від 08.04.2023 з відмітками товариства.
Між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього договору закінчується 28.11.2019. Відповідно до п. 8.6 додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023, якими продовжено строк дії договору до 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а в період з 28.11.2018 по 31.12.2024. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 04.07.2023 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 238 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 48 029,49 гривень. 
Право вимоги за кредитним договором №150354734 від 06.04.2023 передані ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на користь ТОВ "Таліон Плюс", ТОВ "Таліон Плюс" на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та в подальшому позивачу ТОВ "Фінансова компанія "Ейс".
Отже, кредитним договором №150354734 передбачено надання позичальнику ОСОБА_1 кредитної лінії з лімітом 25000,00 грн. На виконання умов договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було надано ОСОБА_1 шляхом перерахування на картковий рахунок наступні транші: - 6250,00 грн - 06.04.2023; 7550,00 грн - 06.04.2023; 4850,00 грн 07.04.2023; 1350,00 грн - 08.04.2023. Всього 20000,00 грн. Зазначене підтверджується випискою за договором б/н за період з 06.04.2023 по 13.04.2023, наданою АТ КБ "Приватбанк" на вимогу суду першої інстанції.
Дисконтний період згідно договору становить 25 днів, тобто до 01.05.2023. Орієнтовною датою повернення траншу договором визначено 01.05.2023.
Процентна ставка протягом дисконтного періоду становить 2,02% в день, після закінчення дисконтного періоду - 2,98%.
До позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості проведений ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з якого встановлено, що позивачу нараховано тіло кредиту 20000,00 грн. У графі сплачено тіло кредиту 04.07.2023 вказано суму 20000,00 грн та всього: 20000,00 грн. У графі проценти вказано: нараховано 48091,49 грн. У графі сплачено проценти вказано: 21.05.2023 - 5,00 грн; 24.05.2023 - 14158,00 грн; 07.06.2023 - 5899,00 грн; 04.07.2023 - 28029,49 грн та всього: 48091,49. В графі до сплати станом на 04.07.2023 та всього відсутній запис. Тобто з цього розрахунку можна зробити висновок, що відповідачем ОСОБА_1 сплачено тіло кредиту та проценти, заборгованість станом на 04.07.2023 відсутня. (а.с. 59 т. 1).
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, оскільки згідно розрахунок заборгованості проведеного ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" заборгованість станом на 04.07.2023 відсутня, а отже відсутній предмет передачі за договором факторингу до ТОВ "Таліон Плюс" і подальша передача ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", ТОВ "Фінансова компанія "Ейс".
Позивач не довів існування заборгованості по тілу кредиту, і відповідно по процентам.
Стягуючи заборгованість 20000,00 грн тала кредиту і 60809,49 грн процентів, суд першої інстанції в рішенні не провів розрахунку, а саме за який період утворилася заборгованість по тілу кредиту, процентам; який розмір процентів і на яку суму заборгованості (з врахуванням внесених ОСОБА_1 платежів) нараховувалась заборгованість по процентам. Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи і стягнув заборговансть, існування та розмір якої не доведено позивачем у цій справі.
Рішення суду в цій справі підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 3195,00 грн судового збору. У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача зазначена сума судового збору підлягає стягненню з позивача в користь відповідача.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Шацького районного суду Волинської області від 22 травня 2026 року в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення.
В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 150354734 від 06 квітня 2023 року, - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" в користь  ОСОБА_1 3195,00 грн (три тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок) судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя 

Судді