Провадження № 2/742/2895/26 
Єдиний унікальний № 742/4308/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі судових засідань - Бурмаці Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», представниця позивача - Лебідь Каріна Віталіївна, до ОСОБА_1 , представниця відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Представниця ТОВ «Бізнес Позика» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №570660003 від 26.02.2026 у розмірі 124520,00 грн, а також 2662,40 грн судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору.
Відповідач та його представниця, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву не подали, проте 09.09.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог у частині стягнення процентів, комісії та нарахувань за ст. 625 ЦК України.
Зокрема, відповідач зазначив, що на момент укладення договору позики 27.02.2026 та 28.02.2026, а також станом на час розгляду справи він є військовослужбовцем Збройних Сил України та має статус учасника бойових дій, у зв`язку з чим вважає вимоги позивача про стягнення 49720,00 грн процентів, 22000,00 грн, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, та 8800,00 грн комісії безпідставними. На думку представниці відповідача, останній підлягає звільненню від сплати зазначених платежів відповідно до положень законодавства про соціальний і правовий захист військовослужбовців.
При цьому відповідач визнав позовну вимогу в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44000,00 грн.
Також представниця відповідача заперечила проти стягнення комісії у розмірі 8800,00 грн, вважаючи її нарахування незаконним, та зазначила, що встановлена позивачем процентна ставка у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом, що становить 365 % річних, є несправедливою та такою, що суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості, визначеним ст. 3, 509, 627 ЦК України.
Крім того, представниця відповідача послалася на пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану позичальник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, а також від сплати неустойки (штрафу, пені), а нараховані за прострочення відповідні платежі підлягають списанню.
Окрім того, представниця відповідача зазначила про звільнення його від сплати судового збору як учасника бойових дій, посилаючись на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
15.09.2026 представниця позивача ТОВ «Бізнес Позика» подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що сторона відповідача не заперечує факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, порушення умов кредитного договору та наявності заборгованості за ним, у зв`язку з чим просила суд врахувати визнання відповідачем зазначених обставин.
Щодо посилань відповідача на наявність статусу військовослужбовця та право на пільгу, передбачену ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», представниця позивача зазначила, що вказана норма передбачає саме не нарахування процентів за користування кредитом за наявності визначених законом умов, а не звільнення військовослужбовця від обов`язку сплачувати вже нараховані проценти. При цьому для застосування зазначеної норми відповідач мав надати належні, достатні та достовірні докази перебування саме його на військовій службі протягом строку дії кредитного договору.
Представниця позивача звернула увагу, що на підтвердження свого статусу відповідач надав довідку з військової частини від 01.09.2026 та посвідчення учасника бойових дій, однак зазначені документи, на її думку, не містять відомостей, які дають можливість достовірно встановити, що вони видані саме відповідачу, а також не підтверджують період його перебування на військовій службі. Крім того, відповідачем не надано копії наказу про зарахування на військову службу чи військового квитка.
У зв`язку з цим представниця позивача вважає, що стороною відповідача не доведено перебування ОСОБА_1 на військовій службі саме протягом строку дії кредитного договору, а саме з 26.02.2026 по 18.06.2026, що, на її думку, унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень ч. 15 ст. 14 зазначеного Закону.
Також представниця позивача зазначила, що невиконання відповідачем графіка платежів призвело до збільшення загальної вартості кредиту, оскільки проценти за кредитним договором нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. При цьому відповідачем не надано доказів належного виконання ним умов кредитного договору та здійснення платежів відповідно до встановленого графіка.
Крім того, представниця позивача наголосила, що позивач не нараховував та не заявляв до стягнення неустойку у вигляді пені чи штрафу, а також не нараховував проценти за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору. Зазначила, що відображення у розрахунку заборгованості дат після закінчення строку дії кредитного договору пов`язане з технічним формуванням розрахунку та має на меті відобразити можливі платежі позичальника після припинення дії договору, які враховуються при визначенні розміру заборгованості.
Щодо процентної ставки представниця позивача зазначила, що відповідач, укладаючи кредитний договір, погодився з його умовами, у тому числі щодо порядку нарахування процентів на залишок заборгованості за тілом кредиту, а також щодо застосування зниженої та стандартної процентних ставок залежно від виконання графіка платежів. На її думку, зазначені проценти не є неустойкою у розумінні ст. 549 ЦК України та не є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України.
Стосовно комісії представниця позивача зазначила, що ТОВ «Бізнес Позика» є небанківською фінансовою установою, а встановлена кредитним договором комісія є комісією саме за надання кредиту, а не комісією за обслуговування чи користування кредитом. При цьому всі істотні умови кредитного договору, зокрема процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії договору та графік платежів, визначені безпосередньо у кредитному договорі, укладеному сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями.
Представниця позивача також зазначила, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та відповідає обставинам справи, а тому просила суд врахувати наведені у відповіді на відзив доводи під час вирішення спору.
Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку такого висновку.
26.02.2026 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №570660003 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-3101, на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який ОСОБА_3 було введено/відправлено, у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», та відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №570660003 про надання кредиту на умовах визначених офертою (а.п.18-22, 26-31).
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Бізнес позика» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 44000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку НОМЕР_2 позичальнику, яка була вказана ОСОБА_1 при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Комісія за надання кредиту - 8800,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 89611,39,00 грн. Строк кредиту - 16 тижнів, термін дії договору до 18.06.2026. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить: стандартна процентна ставка в день - 0,92%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9719,28%. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (п.2 кредитного договору). Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору» (а.п. 18-22), що також підтверджується копією паспорта споживчого кредиту (а.п.15-17), копією візуальної форми послідовності дій клієнта (а.п.23), копією анкети клієнта (а.п.24), копією підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.п.25), копією пропозиції укласти договір №570660003 від 26.02.2026 про надання кредиту (а.п.26), копією прийняття пропозиції щодо укладання договору №570660003 від 26.02.2026 (а.п.41-45), копією правил надання споживчих кредитів для продуктів «кредит 4 місяці» та «кредит 6 місяців» ТОВ «Бізнес позика» (а.п.49-55).
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №570660003 від 26.02.2026 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 123170-КС-003 на загальну суму 39223,54 грн Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за кредитним договором №570660003 від 26.02.2026 виконало належним чином, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 44000,00 грн (а.п.25), проте ОСОБА_1 у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 10.07.2026 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 124520,00 грн, з яких заборгованість за простроченими платежами тілу кредиту - 44000,00 грн, заборгованість за простроченими платежами по відсотках - 49720,00 грн, заборгованість по комісії - 8800,00 грн, заборгованість по відсотках відповідно до ст..625 ЦК України - 22000,00 грн (а.п.12-13, 14).
Крім того, як вбачається з довідки АТ «Ідея Банк» від 25.08.2026, банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . 26.02.2026 на дану платіжну картку було зарахування коштів у сумі 44000,00 грн.
За правилом ч.1ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст.6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України).
За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2ст.639 ЦК України.)
Абзац другий ч.2ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України).
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до ч.3ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів.
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримав кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернув їх, тому суд приходить до висновку, що у матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 44000,00 грн та відсутні докази погашення заборгованості.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Визначаючи розмір заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.
Частиною 15ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(у редакції, чинній станом на дату укладення кредитного договору),військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Документами, що свідчать про статус військовослужбовця, є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Матеріалами справи, а саме довідкою №584 від 01.09.2026, копією посвідчення серії УБД від 19.05.2026, підтверджено, що ОСОБА_1 , був призваний на військову службу та проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на військовій службі з 14.04.2022.
Отже, відповідач є військовослужбовцем та у зв`язку з цим має право на визначені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, право на звільнення від обов`язку сплачувати відсотки за користування кредитом.
Ураховуючи наведене, заявлена позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 8800,00 грн є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Щодо вимог в частині стягнення 22000,00 грн відсотків відповідно до ст.625 ЦКУ, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частина 1 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:
- на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22);
- на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд зауважує, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Воєнний стан неодноразово було продовжено.
З урахуванням викладеного, нарахування ТОВ «Бізнес Позика» відсотків відповідно до ст.625 ЦКУ у сумі 22000,00 грн є безпідставним.
При цьому, суд враховує, що відповідно до п. 4 ч. 1ст.1 Закону України «Про споживче кредитування загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами ч. 2ст.8 Закону України «Про споживче кредитування до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 8800,00 грн суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що відповідач, ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики (фіксованою диференційованою процентною ставкою) №570660003, який був укладений 26.02.2026 між ним та ТОВ «Бізнес Позика» , в обумовлені договором строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 52800,00 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту. 
В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має відбуватися при зверненні осіб, які в ньому зазначені, до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їхніх прав, а не тільки тих, які безпосередньо пов`язані з відповідним їхнім статусом (учасник бойових дій, постраждалий учасник Революції Гідності, Герой України), незалежно від характеру, предмета й підстав їхніх позовів. При цьому відповідне звільнення від сплати судового збору має відбуватися на всіх стадіях судового процесу.
Судом встановлено, що відповідач, як військовослужбовець, відповідно до закону звільнений від сплати судового збору.
На підставі наведеного та ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ст.205, 207, 512-514, 516, 525-527, 530, 599, 549, 610, 611, 625, 638, 640-641, 644, 1049-1050, 1054, 1077-1078, 1082 ЦК України, керуючись ст.2, 12, 13, 81, 76, 81-83, 89, 106, 141, 175, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ - 41084239, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд.26, оф.411, м.Київ, 01133), представниця позивача - Лебідь Каріна Віталіївна (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: бульвар Лесі Українки, буд.26, оф.411, м.Київ, 01133), до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ - 41084239, заборгованість за кредитним договором 570660003 від 26 лютого 2026 року у розмірі 52800 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

У решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду. 

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 14.09.2026.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя  Анна КОРОТКА