ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/7192/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Позовні вимоги:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №164250004863 від 07.04.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 01.02.1991 по 31.12.1995;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 з урахуванням зарахованих періодів роботи з 01.02.1991 по 31.12.1995 з метою подальшого призначення пенсії за віком. 
Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до Чутівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області зі заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким прийнято рішення №164250004863 від 07.04.2026 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що позивач набуде право на пенсію за віком з 17.09.2029.
Позивач не погоджується із зазначеним рішенням та вважає його протиправним, оскільки відповідачем безпідставно не зараховано до його страхового стажу період роботи з 01.02.1991 по 31.12.1995, незважаючи на наявність відповідних записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02.04.1987. На думку позивача, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а формальні недоліки чи неможливість перевірки окремих відомостей не можуть бути підставою для незарахування фактично відпрацьованого періоду до страхового стажу.
Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не було запропоновано надати уточнюючі довідки, виписки з наказів, особові рахунки чи інші документи на підтвердження спірного стажу, а також не вжито передбачених законом заходів для витребування необхідних документів. За таких обставин ризик недоліків у веденні чи оформленні трудової книжки не може покладатися на працівника та позбавляти його права на пенсійне забезпечення.
Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №164250004863 від 07.04.2026 порушує його право на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим просить визнати його протиправним та скасувати, зобов`язавши відповідача зарахувати спірний період роботи до страхового стажу та повторно здійснити перерахунок стажу з урахуванням наданих документів. 
22 червня 2026 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому представник відповідача заперечував проти задоволення позову та стверджував про його безпідставність. 
Відповідач зазначив, що позивач 31.03.2026 звернувся зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яке прийняло рішення №164250004863 від 07.04.2026 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За розрахунками відповідача, страховий стаж позивача становить 19 років 5 місяців 16 днів при необхідних 31 році. До страхового стажу не було зараховано період роботи з 01.02.1991 по 30.12.1995, оскільки, на думку відповідача, печатка у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02.04.1987 є нечитабельною, а інших документів, які б підтверджували зазначений період роботи, позивачем не подано.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом
31 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до територіального підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. 
Відповідно до змін, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1, якою внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, передбачено можливість застосування принципу екстериторіальності при розгляді таких заяв. У зв`язку з цим подані позивачем документи були передані на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.04.2026 №164250004863 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
У зазначеному рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 19 років 5 місяців 16 днів, тоді як відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж становить 31 рік. При цьому до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.02.1991 по 30.12.1995, оскільки, на думку відповідача, печатка у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02.04.1987 є нечитабельною.
Враховуючи наведене, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. 

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Висновки щодо правозастосування
У даному адміністративному спорі відповідач поставив під сумнів наявність страхового стажу позивача за період роботи з 01.02.1991 по 30.12.1995, посилаючись на те, що відбиток печатки у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02.04.1987 є нечитабельним, у зв`язку з чим зазначений період не може бути зарахований до страхового стажу. 
В оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.02.1991 по 30.12.1995 саме з підстав нечитабельності печатки у трудовій книжці, при цьому жодних інших недоліків її оформлення або записів про трудову діяльність позивача не наведено. Також відповідачем не зазначено, яким саме чином нечитабельність відбитка печатки впливає на достовірність відомостей про роботу позивача чи унеможливлює встановлення факту його трудової діяльності. 
Судом досліджено копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 та встановлено, що записи щодо прийняття позивача на роботу, його звільнення та інших відомостей про трудову діяльність виконані послідовно, містять необхідні реквізити, дати, номери наказів та підписи уповноважених осіб. Сам по собі аргумент відповідача про нечитабельність відбитка печатки не свідчить про недостовірність внесених до трудової книжки записів, не спростовує факту роботи позивача у спірний період та не може бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні цього періоду до страхового стажу. 
Суду не надано доказів визнання трудової книжки чи окремих записів у ній недійсними, підробленими чи будь-яких юридичних доказів їх недостовірності.
У будь-якому разі суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність ведення та оформлення трудової книжки і не зобов`язаний контролювати роботодавця щодо дотримання вимог до її заповнення. На особу не може покладатися тягар доведення достовірності відомостей, внесених до трудової книжки, а формальні недоліки її оформлення не можуть бути підставою для обмеження права на зарахування відповідного страхового стажу. 
Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.
Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки тільки для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17, від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.
Таким чином, враховуючи, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом та забезпечувати реальне відновлення порушеного права, беручи до уваги приписи статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, досліджені судом докази, наявні у матеріалах справи, а також аналіз норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.04.2026 №164250004863 про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зробити перерахунок страхового стажу та зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.02.1991 по 30.12.1995 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.03.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
Таким чином позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1331,20 грн.
З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.04.2026 №164250004863 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.1991 по 31.12.1995. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 з урахуванням зарахованого періоду роботи з 01.02.1991 по 31.12.1995 з метою подальшого призначення пенсії за віком. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок). 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя	 	І.С. Шевяков