Справа № 368/1793/25 
2/368/362/26
Рішення 
Іменем України

"28" травня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області 
в складі:
головуючий - суддя Закаблук О.В.
при секретарі - Токовенко Н.О.

За участі учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - ОСОБА_3 , - про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд, -
В С Т А Н О В И В :

22.10.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - ОСОБА_3 , - про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, (а.с., 1 – 4), в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:
1. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі заяви про стягнення аліментів на період навчання дитини, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині рішення обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:
-  ОСОБА_1 (далі-Позивач) та ОСОБА_2 (далі- Відповідач) з 16.06.2006 року по 31.08.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 
Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 31.08.2016 року у справі № 368/1080/16-ц.
Позивач і Відповідач мають спільну повнолітню дитину ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 31.08.2016 року, після розірвання шлюбу між Сторонами, ОСОБА_3 залишилася на вихованні Позивача. 
З Відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
З Відповідача стягувалися аліменти на утримання спільної доньки в рамках виконавчого провадження №52274437 та вживалися заходи для забезпечення виконання Відповідачем рішення суду про стягнення аліментів (встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, арешт коштів, внесення відомостей до Єдиного реєстру боржників, встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами). 
Згідно з довідкою про розрахунок заборгованості по аліментах, заборгованість Відповідача станом на лютий 2025 року становила 119229,06 грн.
На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здобуває вищу освіту та є студенткою 2 курсу денної форми навчання факультету технологій та бізнесу Державного торговельно-економічного університету. Термін закінчення навчання освітнього ступеня «бакалавр» - червень 2028 року. Вказане підтверджується копією довідки Державного торговельно-економічного університету від 13.10.2025 року №33/25124340.
У зв`язку з продовженням навчання, донька ОСОБА_4 несе витрати на проїзд, придбання навчальних матеріалів, харчування тощо.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з Позивачем та Позивач надає доньці матеріальну допомогу на час здобуття нею освіти. Оскільки спільна донька Позивача і Відповідача здобуває вищу освіту на денній формі навчання, то вона позбавлена можливості працювати, самостійно себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги від обох батьків.
Враховуючи викладене, Позивач потребує участі Відповідача у витратах повнолітньої ОСОБА_3 на навчання, та така допомога може надаватися Відповідачем у спосіб сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Частиною 1 ст. 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) атника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Отже, виходячи з положень статті 199 Сімейного кодексу України. Відповідач в: дов`язаний утримувати свою повнолітню дитину - ОСОБА_3 . . ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка навчається, до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років.
Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про адстосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до пункту 20 вищевказаної постанови, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Оскільки донька Сторін досягла 18-річного віку, продовжує навчання та через це не може працювати і самостійно себе забезпечувати та оплачувати навчання, вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, у тому числі від Відповідача.
У постанові від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 Верховний Суд, встановивши, що дочка відповідача на день звернення до суду з позовом не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не була заміжньою, дійшов висновку, що навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. 
Таким чином, Верховний Суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь дитини, яка продовжує навчання.
Згідно з постановою Верховного Суду у справі № 459/1381/18 від 12.09.2019 р., тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь- які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). 
У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми пієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими .оставинами.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з -пвчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові затрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 нього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16ц, Верховний Суд України у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.
При цьому, наявність матеріальної допомоги від одного з батьків (Позивача) не свідчить про достатність такої допомоги і не звільняє Відповідача від обов`язку брати в участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, поряд з іншим із батьків (Позивачем).
Виходячи із потреб доньки, вартість її навчання, Позивач вважає, що з Відповідача може бути стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/2 всіх видів доходів щомісячно та такий розмір аліментів відповідатиме принципу справедливості.
Викладене у цьому позові в сукупності свідчить, що наявні усі підстави для стягнення з Відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/2 всіх видів доходів щомісячно з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 199 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).
22.10.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1793/25, провадження № 2/368/1114/25. 
13.11.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла довідка, яка видана 04.11.2025 року Управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в якій зазначено, що ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - відповідач в даному цивільному провадженні, - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с., 27).
28.11.2025 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (а.с. 28 – 29), на підставі якої:
- відкрито провадження у справі;
- призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до підготовчого судового засідання на 09 год. 00 хв. 16.01.2026 року.
16.01.2026 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 17 год. 00 хв. 29.01.2026 року, - в зв`язку з неявкою сторін.
В підготовче судове засідання, яке відбулося 29.01.2026 року, - позивачка  ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча повідомлена була судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмове заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, вимоги, позов підтримує та просить його задовольнити.
В підготовче судове засідання, яке відбулося 29.01.2026 року, відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
В підготовче судове засідання, яке відбулося 29.01.2026 року, третя особа, -  ОСОБА_3 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - не з`явилася з поважних причин, - зайнятість в зв`язку з навчанням.
29.01.2026 року Кагарлицьким районним судом Київської області в даній справі проведено підготовче судове засідання (без участі сторін та учасників процесу, - бе участі позивачки, відповідача, третьої особи), по результатах проведеного судом підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кіманти) ухвалу, згідно з якою закрито підготовче судове провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 19.03.2026 року, (а.с., 43).
19.03.2026 року проведення судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 21.05.2026 року, - в зв`язку з неявкою сторін та учасників.
В судовому засіданні, яке відбулося 21.05.2026 року, - позивачка  ОСОБА_1 , - позовні вимоги – підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині її позовної заяви, та які судом наведено вище в мотивувальній частині даного судового рішення, - в повному обсязі.
В судове засідання, 21.05.2026 року, - відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився, - в зв`язку з тим, що згідно з довідкою № 1281, яка видана в/ч № НОМЕР_1 , - з 15.02.2026 року по теперішній час, - перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації, (а.с., 45).
В судове засідання, яке відбулося 21.05.2026 року, третя особа, -  ОСОБА_3 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - не з`явилася з поважних причин, - зайнятість в зв`язку з навчанням.
Суд, розглянувши позовну заяву, вислухавши позивачку, яка підтримала позов та просила його задовольнити, розглянувши матеріали цивільного провадження, - приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Підсудність.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, (альтернативна підсудність).
Як вбачається з матеріалів справи, - відповідач по даному цивільному провадженню, - з довідки, яка видана 04.11.2025 року, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Що стосується тієї обставини, що с. Расавка Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:
Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Расавка, - відноситься до Обухівського району Київської області.
Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Расавка – до адміністративно – територіальної реформи, - входило до складу Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.
Відповідно, враховуючи предмет спору (розірвання шлюбу), враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача – фізичної особи, та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце загальне правило підсудності, - підсудність за місцем проживання (реєстрації) фізичної особи - відповідача.
Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.
- Позивачем по справі є фізична особа – ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с Тернівка Кагалицького району Київської област, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 25 жовтня 2016 року Кагарлицьким РС УДМС України в Київській блсті, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).
- Відповідачем по даній справі є фізична особа – ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 ).
- Третьою особою по даному цивільному провадженню є фізична особа, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Стернівка Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України, - ID – картка № НОМЕР_5 , виданий 24.03.2025 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).
Третя особа, - ОСОБА_3 є спільною дитиною сморін по справі, - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , яке видане 01 березня 2007 року виконкому Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що:
- ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Тернівка Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 01 березня 2007 року зроблен відповідний запис за № 02.
В графі «Батьки» зазначені:
- Батько –  ОСОБА_2 , громадянин України, - відповідач по справі;
- Мати –  ОСОБА_5 , громадянка Укаїни, - позивачка по справі.
Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання та стягнення аліментів, - за наступних обставин:
- так, - спір між сторонами виник в галузі Сімейного Права, зокрема, - виник щодо обов`язку батька дитини утримувати свою повнолітню дитину на час навчання (але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 трьох років) та його виконання за наступних обставин:
- Позивач по даному цивільному провадженню, -   ОСОБА_1 , та відповідач по даному цивільному пролвадженню, -  ОСОБА_2 , - з 16.06.2006 року по 31.08.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 
Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 31.08.2016 року у справі № 368/1080/16-ц, (а.с., 12 – 13).
Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 повернено дошлюбне прізвище – ОСОБА_6 .
Сторони по справі мають спільну повнолітню дитину, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , яке видане 01 березня 2007 року виконкому Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що:
- ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Тернівка Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 01 березня 2007 року зроблен відповідний запис за № 02.
В графі «Батьки» зазначені:
- Батько –  ОСОБА_2 , громадянин України, - відповідач по справі;
- Мати –  ОСОБА_5 , громадянка Укаїни, - позивачка по справі.
Згідно з вищевказаним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 31.08.2016 року, (а.с., 12 – 13), - після розірвання шлюбу між Сторонами, - спільна дитина сторін, - ОСОБА_3 , - залишилася на вихованні Позивача. 
Цим же рішенням суду, - з Відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
З Відповідача стягувалися аліменти на утримання спільної доньки в рамках виконавчого провадження №52274437, та вживалися заходи для забезпечення виконання Відповідачем рішення суду про стягнення аліментів (встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, арешт коштів, внесення відомостей до Єдиного реєстру боржників, встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами). 
Згідно з довідкою про розрахунок заборгованості по аліментах, заборгованість Відповідача станом на лютий 2025 року становила 119229,06 грн.
На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - здобуває вищу освіту, та, відповідно, - є студенткою 2 курсу денної форми навчання факультету технологій та бізнесу Державного торговельно-економічного університету. 
Термін закінчення навчання освітнього ступеня «бакалавр» - червень 2028 року. 
Вищевказаний факт підтверджено копією довідки Державного торговельно-економічного університету від 13.10.2025 року №33/25124340, (а.с., 22), копією договору про навчання, (а.с., 23), та додатковою угодою (а.с.24).
У зв`язку з продовженням навчання, - донька відповідача, - ОСОБА_3 , - несе витрати на проїзд, придбання навчальних матеріалів, харчування тощо.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з Позивачем та Позивач надає доньці матеріальну допомогу на час здобуття нею освіти. Оскільки спільна донька Позивача і Відповідача здобуває вищу освіту на денній формі навчання, то вона позбавлена можливості працювати, самостійно себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги від обох батьків.
Враховуючи викладене, - Позивач потребує участі Відповідача у витратах повнолітньої ОСОБА_3 на навчання, та така допомога може надаватися Відповідачем у спосіб сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - з огляду на наступні фактичні обставини та норми права:
- як встановлено судом з матеріалів справи, - з моменту розірвання шлюбу та на даний час Позивач та Відповідач проживають окремо, при цьому, - спільна дитина сторін, - ОСОБА_3 проживає разом з Позивачкою, - ОСОБА_7 , та перебуває на її повному утриманні.
Проте, суд зазначає, що факт повноліття дитини не звільняє автоматично відповідача ОСОБА_8 від сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з огляду на нижчезазначені обставини справи та норми матеріального права.
- Як вбачається з матеріалів справи, - повнолітня дитина відповідача продовжує навчатися, а тому законодавцем передбачено можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання його дочки на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 – річного віку.
Факт навчання дитини сторін, - ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі (на денній формі навчання) - підтверджується наступними доказами:
- копією довідки Державного торговельно-економічного університету від 13.10.2025 року №33/25124340, (а.с., 22);
- копією договору про навчання, (а.с., 23);
- додатковою угодою (а.с.24).
Як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, - спільна дитина сторін, - ОСОБА_3 , станом на даний час, - перебуває на повному утриманні позивачки, - ОСОБА_1 , так як спільна дитина навчається на денній формі навчання, а тому обмежена у працевлаштуванні в зв`язку з формою навчання. Як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, - відповідач – ОСОБА_2 , маючи значну суму заборгованості за стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, незважаючи на продовження навчання дитини у вищому навчальному закладі, - не надає в добровільному порядку кошти на утримання своєї рідної дочки, - не надає кошти на оплату гуртожитку, не надає коштів на придбання одягу, а тому суд вважає, що таким чином відповідач ОСОБА_2 переклав обов`язок утримувати та навчати свою повнолітню дочку на час її навчання у вищому навчальному закладі на свою колишню дружину, - позивачку ОСОБА_1 , - що, на думку суду, - з огляду на нищезазначені норми права, - є незаконним та несправедливим.
Так, продовжуючи навчання після настання повноліття, не маючи, окрім допомоги матері, та, відповідно, фактично не маючи джерел доходу, та, відповідно, - коштів на існування, - спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1 , якій доводиться нести витрати по оплаті навчання дочки, її проживання в гуртожитку, на придбання книг та навчального приладдя, проїзд з дому до місця навчання (з м. Кагарлик до м. Київ), на одяг та їжу, речі особистої гігієни та інше, що необхідно для повноцінного розвитку, навчання та життя спільної дитини.
Так, позивачкою ОСОБА_1 надано до суду документи, якуі підтверджують розмір витрат на оплату навчання, проте, суд, природньо, враховує той факт, що позивачкою витрачено на утримання дочки набагато більше коштів, які не можуть бути однозначно обліковані, - кошти на придбання одягу, засобів гігієни, коштів на проїзд дитини до навчального закладу, коштів на придбання продуктів харчування, тощо.
На противагу позивачки ОСОБА_1 , яка надала суду документальні підтвердження її витрат на навчання доньки, відповідач ОСОБА_2 не надав до суду будь – яких документів, які б підтверджували той факт, що ним надається матеріальна допомога своїй рідній дочці, - відповідач проігнорував судові засідання.
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, фізично здоровий, працездатний, іншими аліментними обов`язками не обтяжений, іншої сім`ї не має, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має.
Отже, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 , та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання його рідної дитини, - дочки, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 – річного віку, з огляду на наступні фактичні обставини, та норми матеріального права.
Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні даного спору.
Отже, згідно п. 15 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою.
Суд констатує, що дана позовна заява подана позивачкою ОСОБА_1 у повній відповідності до вимог, які ставляться до позовних вимог даної категорії справ.
Згідно п. 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; можливість у батьків надавати таку допомогу.
З огляду на вищевказану норму права, дочка відповідача, - ОСОБА_3 , - має право на отримання аліментів від свого батька, - відповідача по справі, - ОСОБА_2 , - незалежно від форми навчання, - чи навчається на денній формі, чи на заочній формі навчання, проте, не довше, ніж до досягнення нею 23 років.
Питання щодо стягнення з батьків аліментів на дітей, які продовжують навчання, регламентується також нормами СК України.
Так, згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також: самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно, позивачка по справі, - ОСОБА_1 - є належним позивачем по даній справі, адже повнолітня дитина, - ОСОБА_3 , - проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами.
Що ж до необхідності отримання дитиною – ОСОБА_3 матеріальної допомоги, то вона обумовлена тим, що спільна дитина сторін навчається на денній формі навчання, тобто, - протягом дня задіяна у навчальному процесі, а тому не має змоги працевлаштуватися, та має матеріальну допомогу лише від матері (позивачки по справі), в той же час, - батько, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , - самоусунувся від матеріального утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, хоча в нього існує такий обов`язок по утриманні дитини до 23 років на час навчання дитини, окрім того, - відповідач має значну суму заборгованості по аліментних зобов`язаннях в частині споати аліментів на неповнолітню дитину (третю особу в даному цивільному провадженню).
Суд зазначає, що матеріальна допомога у випадку навчання сина/доньки до 23 років, включно, - носить аліментний характер.
Для того, щоб батько/мати надавали зазначену допомогу потрібна наявність наступних умов: 
1. Продовження навчання донькою/сином після досягнення нею/ним повноліття, недосягнення дочкою/сином встановленого законом віку — 23 років;
2. потреба доньки/сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батька/матері можливості надавати матеріальну допомогу.
Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання підтверджена тим, що повнолітня дитина сторін, - дочка відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , - ніде не працює, самостійного заробітку не має, єдине джеоело доходів – допомога матері, - позивачки по справі.
Що стосується розміру аліментів, то дане питання регулюється ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв`язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки.
Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.
У статті 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює.
Однак, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина ні за яких обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.
Що стосується даного предмету спору, то в даному випадку це питання врегульовано ст. 201 СК України, де, зокрема, вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 —192 і 194 —197 цього Кодексу.
Так, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , - фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, є військовослужбовцем, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших осіб на утриманні не має, проте, - свідомо ухиляється від добровільного фінансового утримання дочки, не маючи на те відповідних моральних та правових підстав.
Отже, як зазначалося судом вище, згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв 'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також, самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно, ст. 199 СК України встановлює обов`язок відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, - доньці, - ОСОБА_3 , - до завершення її навчання, проте, з обов`язковою умовою, - якщо таку змогу має.
Крім того, стаття чітко встановлює вік дитини — 23 роки, до якого відповідач по справі, - зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дочці, - ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням. 
Крім того, для того, щоб батько, відповідач по справі, - ОСОБА_2 надавав зазначену допомогу, потрібна наявність наступних умов: 
1. продовження навчання дочкою – ОСОБА_3 після досягнення нею повноліття, - така умова підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище;
2. недосягнення дочкою, - ОСОБА_3 встановленого граничного законом віку — 23 років, - така умова підтверджується свідоцтвом про ОСОБА_9 , її паспортом, з якого вбачається, що на час слухання спільна дитина сторін, - ОСОБА_3 не досягнула 23 – річного віку, якого досягне ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
3. потреба дочки, - ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, - вказана обставина підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище, з яких вбачається, що дитина сторін окрім, доходу, окрім як матеріальна допомога матері, - не має, так як батько, - відповідач по справі, - в добровільному порядку такої допомоги не надає.
4. наявність у батька, - ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу.
Так, в судовому засіданні встановлено з належних та допустимих доказів, що відповідач по справі, - ОСОБА_2 , - фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, є військовослужбовцем, іншої офіційної сім`ї не має, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, а тому, на думку суду, - відповідач ОСОБА_2 об`єктивно має змогу надавати утримання своїй дочці на період навчання, незважаючи на ту обставину, що дочка є повнолітньою.
Відповідно, суд наголошує на тій обставині, що при відсутності хоча б однієї з вищеперелічених умов аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, - не виникає, проте, в даному випадку сукупність обставин, які дають змогу суду стягнути аліменти на повнолітню дитину, - є в наявності, а тому, на думку суду, - є всі підстави для задоволення позову, хоча і – часткового.
Наявність потреби в аліментних виплатах на період навчання повинна бути підтверджена, в даному випадку судом встановлено ті факти, що дочка відповідача, - ОСОБА_3 , хоч і досягнула повноліття, проте, не досягнула 23 - річного віку, продовжує навчатися, не має іншого заробітку, ніж підтримка матері, відповідно, суд вважає, що дочка відповідача потребує матеріальної допомоги, яку відповідач зобов`язаний забезпечити в силу обставин, які судом вказані вище.
Обґрунтування виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення.
Розмір аліментів, які можуть стягуватися в випадку навчання дитини, врегульовано ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що:
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно, дана стаття встановлює розмір аліментів, які відповідач, за наявності такої можливості, повинен виплачувати на повнолітню доньку.
Як випливає зі змісту вищевказаної статті, обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів, та які були враховані судом при винесення рішення, є:
- стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої доньки; 
- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, - відповідача по справі; 
- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
- сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.
Відповідно, в ст. 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів:
- у твердій грошовій сумі;
- в частці від заробітку (доходу);
- одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку.
Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті, - спосіб визначення величини аліментного платежу залежатить від різних обставин, які були вище оцінені судом.
Суд зазначає, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно ст. 201. СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 —192 і 194 —197 цього Кодексу.
Отже, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Крім того, при визначенні розміру аліментів судом було враховано положення пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього на утриманні інших малолітніх дітей, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.
Отже, враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, є військовслужбовцем, іншими аліментними виплатами не обтяжений, на своєму утриманні інших непрацездатних осіб не має, іншої сім`ї не має, поряд з цим відповідачем повністю проігноровано судові засідання, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на свою повнолітню доньку, - ОСОБА_3 на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою 23 – ти трьох річного віку, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Що ж стосується розміру аліментів, то суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову позивачки ОСОБА_1 , тобто, - необхідності стягнення аліментів щомісячно, але – не в розмірі 1/2 частини, а, - в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_10 , починаючи з дня подання позову, - з 22.10.2025 року, та до закінчення навчання дитиною, - ОСОБА_3 , але не довше, як до досягнення дитиною, - ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
При цьому суд, зважаючи на категорію справи, принципи достатньості, справедливості, та судову практику, - вважає, що стягнення з відповідча ОСОБА_2 аліментів на період навчання дитини в розмірі 1/2 частки – є великим, а тому – позов слід задовольнити частково.
Що стосується часу, з якого слід стягувати аліменти, то аліменти слід стягувати з 22.10.2022, - з часу подання позову.
Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і донькою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 182, 187, 189 – 192, 194 – 197, 199, 200, 201 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:
- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце, напроти – відповідачем ОСОБА_2 не подано до суду ні відзиву на позовну заяву в строки, які були вказані в резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі, ні надіслано будь – яких доказів на спростування позиції відповідачки, - хоча б часткового, а тому суд, керуючись принципом змагальності цивільного процесу, - прийняв рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи;
- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - обов`язок батька утримувати повнолітню дочку, до його навчання, та його виконання;
- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ст.ст. 182, 187, 189 – 192, 194 – 197, 199, 200, 201 СК України; 
- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення частково.
- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися;
Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ч. 2 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 187, 189 – 192, 194 – 197, 199, 200, 201 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 – 265, 268, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - ОСОБА_3 , - про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи, -  ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 ), -
- на користь  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с Тернівка Кагалицького району Київської област, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 25 жовтня 2016 року Кагарлицьким РС УДМС України в Київській блсті, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), -
- на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - а саме, - на дочку, -  ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Тернівка Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України, - ID – картка № НОМЕР_5 , виданий 24.03.2025 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), -
- щомісячно, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), починаючи з 22.10.2025 року (дата подання позову), та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше, як до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до 15.02.2030 року. 
В задоволенні решти вимог, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно – телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 14.09.2026 року.

Суддя: Закаблук О.В.