ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2026 р. Справа№ 910/15/26

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сковородіної О.М.
суддів: Горбасенка П.В. 
Колесника Р.М. 

секретар судового засідання Фурсов Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС"
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 у справі №910/15/26 (суддя - Демидов В.О.)
за позовом: Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Київської міської філії Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Командор" 
про зобов`язання вчинити дії

за участю представників:
від позивача: Кочеванова М.С.,
від відповідача: Лошадкіна В.О.,
від третьої особи: не з`явився
ВСТАНОВИВ:
01.01.2026 в системі "Електронний суд" представником Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Київської міської філії Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" про зобов`язання вчинення дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" порушено вимоги містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема проведення робіт в охоронній зоні ліній зв`язку, допущені відповідачем під час будівництва житлового будинку по вул. Антона Цедіка, 14а у м. Києві. Внаслідок неправомірних дій та бездіяльності забудовника під час будівництва даного житлового будинку було пошкоджено інженерні комунікації, що належать АТ "Укртелеком", а саме: підземна споруда - оглядовий пристрій (кабельний колодязь) № 456-3. Факт пошкодження колодязя було виявлено 26.06.2023, зафіксовано в Акті пошкодження лінійно-кабельних споруд від 26.06.2023 та Дефектному акті від 26.06.2023 № 006-0623-326, складених представниками Київської міської філії АТ "Укртелеком", а також Акті повторного комісійного огляду від 20.09.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 було відкрито провадження у справі.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 (повний текст складено 01.04.2026) позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Рембудмашкомплекс" за власний рахунок, із дотриманням вимог ДБН В.1.2-12-2008 "Будівництво в умовах ущільненої забудови. Вимоги безпеки", ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", ДБН В.1.2-6:2021 "Основні вимоги до будівель і споруд. Механічний опір та стійкість", ДБН В.1.2-8:2021 "Основні вимоги до будівель і споруд. Гігієна, здоров`я та захист довкілля", Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1996 № 135 та додатку до них, чинних будівельних норм та стандартів, вчинити дії з відновлення кабельного колодязя № 456-3 Акціонерного товариства "Укртелеком", інвентарний номер №825200_1-7765а, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:059:0019 за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 14а, до технічно справного, безпечного та придатного для експлуатації стану, який існував до початку порушення, а саме шляхом: відновлення надійності конструктивної системи кабельного колодязя: конструктивної цілісності стін, днища та залізобетонного перекриття (горловини) кабельного колодязя; несучої здатності та стійкості несучої конструкції; довговічності; відновлення та/або заміни пошкоджених елементів залізобетонних конструкцій, у тому числі з відновленням арматурного каркасу відповідно до вимог будівельних норм та стандартів; відновлення верхнього шару покриття колодязя; приведення кабельного колодязя до функціонального призначення як підземної споруди; усунення проломів, деформацій та просідань ґрунту, а також видалення сторонніх включень у внутрішньому об`ємі колодязя, відновлення рівня вологості до допустимих норм; приведення місць введення кабелів та каналів електронної комунікації у колодязі у нормативний стан для забезпечення можливості їх обслуговування, перевірок та монтажу, також для заміни, встановлення та обслуговування муфт.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" у встановлений процесуальний строк через електронний кабінет подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не було сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі, і замість того, щоб залишити позов без руху, суд першої інстанції, порушуючи норми процесуального права, розглянув його по суті.
Суд першої інстанції помилково дійшов висновків про те, що саме з вини відповідача було пошкоджено телефонний колодязь №456-3, внаслідок чого завдано шкоду позивачу, оскільки, з 24 лютого 2022 року і по теперішній час жодних робіт на будівельному майданчику не здійснюється, будівельна техніка та механізми не використовуються.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду №910/15/26 від 27.04.2026 апеляційну скаргу було прийнято до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

14.05.2026 через систему «Електронний суд» позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що судовий збір сплачено в сумі 2662,40 грн., оскільки, позовна заява подана до Господарського суду міста Києва в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».
Твердження про повне припинення будівництва ґрунтуються виключно на власних поясненнях апелянта та не підтверджені жодними об`єктивними доказами.
У судове засідання 24.06.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Представник відповідача просив суд задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати з мотивів викладених в апеляційній скарзі.
У відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи №910/15/26, предмет та підстави поданого позову, проаналізувавши вимоги законодавства, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, зазначаючи при цьому наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та досліджено судом апеляційної інстанції. 
Виникнення спірних правовідносин відбулось на будівельному майданчику житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, розташованим на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:059:0019 за адресою: по вул. Антона Цедіка, 14а у м. Києві.
Замовником (забудовником) є відповідач ТОВ «Рембудмашкомплекс», підрядником (виконавець робіт) - ТОВ «Компанія Командор». Дозвіл на виконання будівельних робіт видано Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, реєстраційний номер ІУ013210208238 від 02.03.2021.

На земельній ділянці, виділеній під забудову, розташована підземна споруда - кабельний колодязь № 456-3. Цей колодязь є невід`ємною частиною кабельної каналізації AT «Укртелеком», яка була побудована у 1976 році. Кабельний колодязь є підземною камерною спорудою, яка призначена для обслуговування мереж кабельної каналізації. Камера колодязя забезпечує доступ до каналу електронної комунікації та кабелів для їх обслуговування, перевірок та монтажу, а також для заміни, встановлення та обслуговування муфт. Цей об`єкт є власністю АТ «Укртелеком» та обліковується на балансі Київської міської філії AT "Укртелеком" у складі каналізації (інвентарний №825200 1-7765), що підтверджується відповідною інвентарною карткою та додатком № 1 до неї.

На запит замовника будівництва - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудмашкомплекс" Київська міська філія AT «Укртелеком» видала: Технічні умови № 04-7/1883 від 24.09.2020 на телефонізацію об`єкта, в п. 1.1 яких було передбачено, що забудовник повинен "розробити проект, яким забезпечити збереження існуючої кабельної каналізації на майданчику забудови", а в п. 2 - "погодити проект з Центром мережі доступу № 1 Київської міської філії AT "Укртелеком". Термін дії даних умов - до закінчення будівництва; Технічні умови № 10-15 від 02.10.2020 для радіофікації об`єкту, в яких зазначено, що перед початком будівельних робіт, в разі необхідності, виконати винесення існуючих ліній радіофікації з території будівельного майданчика без порушення роботи радіомережі. Проект прокладання кабелю радіофікації в телефонній каналізації погодити з РЦМД ЦМБ №2 4ДМРД КМФ ПАТ «Укртелеком», міським центром телекомунікацій. Технічні умови № 961-3940-21 від 25.05.2021 на радіофікацію об`єкта забудови, до яких додавалася картограма прокладання кабелю, зокрема, через колодязь № 456-3.

На виконання вимог ДБН ДСТУ Б А.2.4-6:2009 «Правила виконання робочої документації Генеральних планів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 23.01.2009 № 24, а також ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 104 від 26.04.2019, ДБН В.1.2-12-2008 «Будівництво в умовах ущільненої забудови. Вимоги безпеки» замовник будівництва звернувся до Київської міської філії AT «Укртелеком» у 2023 році із питанням погодження Схеми організації вертикального планування рельєфу «Генерального плану М1:500».

AT «Укртелеком» в особі Цеху мережі доступу Київської міської філії було погоджено забудовнику Схему організації вертикального планування рельєфу «Генерального плану М1:500» (погодження № 164 від 08.05.2023). Генеральний план зареєстровано в Службі містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури виконкому Київської міської ради (реєстраційний номер 43 від 05.10.2022).

Погодження Схеми організації вертикального планування рельєфу було надано за умови, що: робочий проект буде погоджено додатково з ТУ AT «Укртелеком»; всі запроектовані інженерні мережі та мережі зв`язку нанести відповідно до ДБНА2.2-3-2014 та КНД 43-189-2003; у разі потрапляння лінійно-кабельних споруд товариства в зони містобудування об`єкту, забудовник повинен отримати технічні умови на перенесення кабельних споруд за межі будівельного майданчика.

Відповідно до ДБН В.1.2-12-2008 «Будівництво в умовах ущільненої забудови. Умови безпеки», дане будівництво слід розглядати в контексті умов ущільненої забудови, оскільки наявний один з ключових чинників, визначених п. Б.2.1 Додатку Б цього ДБН: «зведення об`єкта будівництва впритул до існуючих... інженерних комунікацій».

Кабельний колодязь № 456-3, у свою чергу, є «прилеглим об`єктом», що також відповідає визначенню з п. Б.2.2 Додатку Б, оскільки він: «знаходиться в зоні ризику негативного техногенного впливу будівництва»; постраждав від «деформації основ та конструкцій внаслідок впливу будівельних робіт»; зазнав «механічного пошкодження при виконанні будівельних робіт».

26.06.2023 AT «Укртелеком» було виявлено пошкодження кабельного колодязя № 456-3 - часткове руйнування стін, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:059:0019, в результаті виконання будівельних робіт на будівельному майданчику об`єкта «Житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом (клас наслідків ССЗ), за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, № 14а», в період з 2021 по 2023 рік, що стало підставою для складання Акту про пошкодження лінійно-кабельних споруд від 26.06.2023 та Протоколу про причини порушення Правил охорони ліній зв`язку від 26.06.2023.

Представникам підрядника та забудовника було повідомлено про факт пошкодження, необхідність усунення недоліків та відновлення експлуатаційного стану колодязя.

Листом №26/03-571/СЕД від 13.09.2024 Головне управління Урядового зв`язку Держспецзв`язку повідомило AT «Укртелеком» повідомило про пошкодження та руйнування кабельних каналів колодязю, що унеможливило проведення робіт з відновлення роботи урядових кабельних ліній.

20.09.2024 комісія AT «Укртелеком» в особі начальника ЦМД №1 КМФ АТ «Укртелеком» ОСОБА_1 , начальника дільниці ДМД №326/4 ОСОБА_2, інженера ДМД №326/4 ОСОБА_3 повторно виїхала на об`єкт, розташований за адресою вулиця Антона Цедіка №14а в м. Києві, з метою перевірки виконання замовником ТОВ «Рембудмашкомплекс») вимог щодо усунення пошкоджень кабельної каналізації АТ «Укртелеком», зафіксованих в Акті пошкодження лінійно-кабельних споруд від 26 червня 2023 року.

При комісійній перевірці було встановлено неусунене критичне пошкодження оглядової споруди (кабельного колодязя), що включає:
1) руйнування конструктивних елементів: часткове руйнування стін та верхнього залізобетонного перекриття (горловини) кабельного колодязя;
2) оголення та обрив арматури: у місцях руйнування, візуально підтверджено на фотоматеріалах, виявлено оголення та обрив металевої арматури залізобетонного перекриття/стінок. Обрив арматурних прутів свідчить про вплив потужного динамічного навантаження на несучу конструкцію;
3) механічний вплив на канали та кабелі: пошкоджено місця введення комунікацій (канали ККЕ), що призвело до оголення, зсуву та скупчення магістральних та/або розподільчих кабелів у робочій зоні колодязя;
4) проникнення зовнішнього середовища: внаслідок утворення пролому спостерігається проникнення та значне просідання ґрунту, уламків будівельних матеріалів (цегли, бетону) та коренів рослин безпосередньо у внутрішній простір колодязя, що створює критичний ризик пошкодження ізоляції та цілісності кабельних ліній та подальшого руйнування стінок колодязя, просідання ґрунту;
5) порушення відстані розташування об`єкта будівництва від кабельного колодязя: комісією проведено виміри розміщення свайного (пальового) фундаменту будинку від стінки кабельного колодязя т/к №456-3, що фактично становить 1250 м (1,25 м).

Відповідно до п.2 Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №135 від 29 січня 1996, охоронна зона для підземних кабельних ліній електрозв`язку - це смуга землі, обмежена паралельними лініями віддаленими від траси підземних кабелів на відстані 2 метрів з кожного боку.
У зв`язку з чим, позивач наполягає на тому, що розміщення свайного фундаменту на відстані менше двох метрів від кабельної каналізації порушую охоронну зону.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Суд першої інстанції, прийшов до висновку, що внаслідок неправомірної бездіяльності забудовника під час будівництва житлового будинку пошкоджено інженерні комунікації, що належать AT «Укртелеком».

Щодо позиції відповідача про те, що судовий збір за звернення з даним позовом сплачений не в повному обсязі.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» перебачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум на 01.01.2026 становить 3328 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
З урахуванням коефіцієнту 0,8 розмір судового збору судовий збір, який підлягає сплаті становить - 2662,40 грн.
Позовна заява подана до Господарського суду м.Києва в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».
Позивачем було сплачено 2662,40 грн. судового збору (платіжна інструкція № 34184 від 24.12.2025 на суму 2422,40 грн. (а.с. 13) та квитанцією № 1TDK-1YK5-9TFE від 01.01.2026 на суму 240 грн. (а.с. 12)). 
Тобто, з урахування коефіцієнту пониження (0,8), позивачем судовий збір за даний позов було сплачено у повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у пошкодженні кабельного колодязя № 456-3 та взагалі недоведення позивачем факту пошкодження саме діями апелянта (відповідача).

Апелянт обґрунтовує свою позицію тим, що з 24.02.2022 будівельні роботи на об`єкті були повністю припинені у зв`язку із введенням воєнного стану, будівельна техніка не використовувалась, а тому пошкодження колодязя, виявлене 26.06.2023, не може перебувати у причинному зв`язку із діяльністю відповідача.

Судова колегія звертає увагу, що суд першої інстанції правильно встановив, що саме ТОВ «Рембудмашкомплекс» є замовником будівництва житлового будинку по вул. Антона Цедіка, 14а у м. Києві. 
Відповідач організовував будівництво, отримував містобудівні умови та обмеження, дозвіл на виконання будівельних робіт, технічні умови від АТ «Укртелеком», а також був зобов`язаний забезпечити дотримання вимог містобудівного законодавства, будівельних норм і правил охорони інженерних мереж.
Саме на відповідача, як на замовника будівництва покладався обов`язок забезпечити безпечне виконання робіт в умовах ущільненої забудови, у тому числі із врахуванням наявності підземних споруд електронних комунікацій.
Ще до початку виконання будівельних робіт АТ «Укртелеком» повідомило відповідача про існування кабельної каналізації та кабельного колодязя №456-3 на території забудови.
Технічними умовами №04-7/1883 від 24.09.2020 прямо передбачалося, що забудовник зобов`язаний: розробити проект, яким забезпечити збереження існуючої кабельної каналізації на майданчику забудови; погодити такий проект із Центром мережі доступу №1 Київської міської філії АТ «Укртелеком».

Погодження Схеми організації вертикального планування рельєфу містило окрему умову про необхідність отримання технічних умов на перенесення кабельних споруд у разі їх потрапляння до зони будівництва.
Отже, відповідач був належним чином обізнаний: про наявність споруд електронних комунікацій; про існування охоронної зони; про необхідність забезпечення їх збереження; про обов`язок погодження відповідних технічних рішень із власником мереж.

Судом першої інстанції встановлено, що проект збереження кабельної каналізації погоджений не був; технічні умови на перенесення споруд не отримувалися; акт-допуск на проведення робіт в охоронній зоні не оформлювався; представник АТ «Укртелеком» для визначення точного місця проходження споруд не викликався.

Відповідно до п.2 Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 135 від 29 січня 1996 , охоронна зона для підземних кабельних ліній електрозв`язку - це смуга землі, обмежена паралельними лініями, віддаленими від траси підземних кабелів на відстані 2 метрів з кожного боку.
Водночас матеріалами справи підтверджено, що відстань між свайним фундаментом будинку та кабельним колодязем №456-3 фактично становила лише 1,25 м, що було встановлено під час комісійного обстеження, тобто, фактично порушено нормативну охоронну зону.
Будівництво здійснювалося безпосередньо в межах охоронної зони, що саме по собі є порушенням вимог спеціального законодавства.

Відповідач не спростував встановленого факту порушення охоронної зони та не надав жодних доказів того, що будівельні роботи проводилися із дотриманням нормативних відстаней.

Комісійним обстеженням було зафіксовано: часткове руйнування стін та перекриття колодязя; обрив арматури; деформацію конструкцій; проникнення ґрунту та будівельного сміття; пошкодження місць введення комунікацій.
Характер пошкоджень свідчить про механічний вплив на колодязь, внаслідок проведення будівельних робіт у безпосередній близькості до колодязя.

Суд першої інстанції встановив наявність ознак застосування землерийної техніки в межах охоронної зони, що прямо заборонено Правилами охорони ліній електрозв`язку.

Відповідачем не надано обгрунтованих пояснень причин руйнування колодязя на будівельному майданчику житлового будинку.
Апелянт лише посилається на те, що пошкодження було виявлено через певний час після припинення активної фази будівництва.
Сам по собі часовий проміжок між виконанням будівельних робіт та виявленням пошкодження не спростовує як факту пошкодження колодязя, так і відсутність причетності відповідача до цих подій.

Законодавство у сфері будівництва в умовах ущільненої забудови передбачає обов`язок забудовника здійснювати моніторинг впливу будівництва на прилеглі об`єкти та інженерні комунікації.
Згідно з п. 1.6 ДБН В.1.2-12-2008 під час будівництва об`єкта та протягом стабілізаційного періоду його експлуатації проводиться моніторинг прилеглої забудови, території та об`єкта, що будується, з метою своєчасного виявлення, оцінки і відстеження впливу на них факторів, викликаних будівництвом.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач такого моніторингу не організував, чим порушив вимоги ДБН В.1.2-12-2008.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність активних робіт станом на червень 2023 року автоматично виключає відповідальність відповідача, є неспроможними.
Відповідач не надав жодного належного доказу фактичного припинення будівництва.
Матеріали справи не містять документів відповідача як-то: наказів про зупинення будівництва, актів консервації об`єкта, доказів демонтажу техніки, журналів виконання робіт, актів про припинення діяльності підрядника.
Тобто, твердження про повне припинення будівництва ґрунтуються на власних поясненнях апелянта.

Слід зазначити, що будівельний майданчик та події на ньому є зоною відповідальності забудовника, якщо не доведе протилежного.

Крім того, у разі залучення підрядної організації саме замовник будівництва несе відповідальність за організацію будівництва та дотримання вимог безпеки щодо прилеглих інженерних мереж.
Відповідач не може бути звільнений від відповідальності лише з тієї підстави, що безпосереднім виконавцем робіт було ТОВ «Компанія «Командор», оскільки, ч. 2 ст.1172 Цивільного кодексу України передбачає, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Суд першої інстанції правильно застосував положення частини 2 статті 1166 ЦК України щодо презумпції вини заподіювача шкоди.
Після доведення факту пошкодження майна та наявності обставин, які свідчать про зв`язок пошкодження із діяльністю відповідача, саме на відповідача покладався обов`язок довести відсутність своєї вини.
Проте відповідач: не надав доказів аварійного стану колодязя до початку будівництва; не довів існування інших причин пошкодження; не спростував порушення охоронної зони; не спростував невиконання технічних умов АТ «Укртелеком».

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежність актів обстеження та недопустимість доказів.
Доводи апеляційної скарги про те, що Акт про пошкодження лінійно-кабельних споруд від 26.06.2023, Протокол про причини порушення Правил охорони ліній зв`язку від 26.06.2023, Дефектний акт №006-0623-326 та Акт повторного комісійного огляду від 20.09.2024 є неналежними та недопустимими доказами, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Апелянт стверджує, що зазначені акти не можуть підтверджувати вину відповідача, оскільки складені представниками АТ «Укртелеком» без участі представника ТОВ «Рембудмашкомплекс».

Оспорювані апелянтом документи безпосередньо стосуються предмета доказування у даній справі, оскільки підтверджують: факт пошкодження кабельного колодязя; характер і обсяг пошкоджень; місце розташування пошкодженого об`єкта; технічний стан споруди; наявність механічних деформацій; порушення охоронної зони; наявність будівельного впливу на споруду; невиконання відповідачем вимог технічних умов та Правил охорони ліній електрозв`язку.
При цьому твердження апелянта про недопустимість актів через відсутність представника відповідача не відповідає вимогам процесуального закону.

Господарський процесуальний кодекс України не містить положень, які б встановлювали, що акти технічного обстеження або дефектні акти можуть визнаватися допустимими виключно за умови їх підписання іншою стороною спору.
Сам по собі факт одностороннього складення документа не робить його автоматично недопустимим доказом.
Слід звернути увагу, що матеріали справи містять: технічні умови АТ «Укртелеком»;
погодження схеми організації вертикального планування; документи щодо забудови; фотоматеріали; результати вимірів; дані щодо фактичного розташування фундаменту; лист Головного управління урядового зв`язку Держспецзв`язку.

Таким чином, висновки суду були сформовані на підставі комплексної оцінки доказів, а не лише на підставі окремого акта.

Апеляційна скарга не містить доказів того, що кабельний колодязь не був пошкоджений; пошкодження мають інше походження; відстань між фундаментом та колодязем відповідає нормативній (2 м); обстеження проведено неправильно; зафіксовані пошкодження відсутні.
Фактично відповідач не спростовує зміст актів по суті, а лише формально посилається на відсутність свого представника під час їх складення.
У рішенні суду першої інстанції встановлено, що представників забудовника та підрядника було письмово повідомлено про факт пошкодження та необхідність відновлення експлуатаційного стану колодязя. Докази листування наявні в матеріалах справи.
Акти обстеження та дефектні акти є первинною технічною фіксацією стану об`єкта та складаються спеціалістами позивача як експлуатаційної організації в межах їх професійної діяльності.
АТ «Укртелеком» є власником та балансоутримувачем кабельного колодязя №456-3, а тому саме його працівники здійснюють технічне обслуговування, контроль стану споруди та фіксацію пошкоджень.
Відповідно, складення актів працівниками АТ «Укртелеком» повністю відповідає характеру та функціональному призначенню таких документів.
Акт повторного комісійного огляду від 20.09.2024 містить не лише загальний опис пошкоджень, а й конкретні технічні висновки щодо: руйнування конструктивних елементів; обриву арматури; просідання ґрунту; механічного впливу; порушення охоронної зони; порушення будівельних норм; невиконання технічних умов.
Такі висновки мають технічний характер та кореспондуються із фактичними обставинами забудови та результатами фотофіксації.

Відповідач не спростував встановлений актами факт розташування фундаменту на відстані 1,25 м від кабельного колодязя при нормативно визначеній охоронній зоні, яка має становити не менше 2 м.
Саме це порушення є однією з ключових обставин справи та підтверджує безпосередній вплив будівництва на споруду електронних комунікацій.

Причинний зв`язок у даній справі підтверджується не лише актами, а сукупністю встановлених обставин, зокрема: розташуванням споруди безпосередньо у зоні будівництва; порушенням охоронної зони; невиконанням технічних умов; характером механічних пошкоджень; наявністю деформацій ґрунту; близькістю свайного фундаменту; відсутністю інших об`єктивних причин руйнування.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності вини у заподіянні шкоди.

Отже, після встановлення факту пошкодження споруди та обставин, які свідчать про зв`язок пошкодження із будівельною діяльністю відповідача, саме відповідач повинен був надати належні докази відсутності своєї вини.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав надані позивачем акти належними та допустимими доказами у справі.
Підстав для визнання зазначених доказів недопустимими або для переоцінки висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Тому, наведені доводи апеляційної скарги є неспроможними, а судом першої інстанції у повному обсязі досліджені та оцінені з правового боку, як доводи та аргументи позивача, так і відповідача.
Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).
У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 у справі №910/15/26 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 у справі №910/15/26 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 у справі №910/15/26 - залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 06.07.2026.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 (двадцяти) днів до Верховного Суду відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Сковородіна 

Судді П.В. Горбасенко

Р.М. Колесник