ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/651/26
адміністративне провадження № К/990/25244/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів: Берназюка Я.О., Шевцової Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 (головуючий суддя Єфанова О.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2026 (головуючий суддя Коршун А.О., судді: Чепурнов Д.В., Сафронова С.В.) у справі № 160/651/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати суду докази сплати судового збору в розмірі 1 331,20 грн; надати позовну заяву, яка містить максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги з урахуванням висновків, які викладені в ухвалі.
Мотивована відповідна ухвала тим, що, по-перше, беручи до уваги перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), суд дійшов висновку, що серед таких пільг немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у даній справі, як наслідок відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI). І, по-друге, позивач просить здійснювати виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, проте не зазначає, з якої дати необхідно проводити таку виплату.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2026, позовну заяву повернуто у зв`язку із неусуненням недоліків.
01.06.2026 до Верховного Суду за допомогою поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка відповідно до відбитку штампа на конверті була направлена 26.04.2026, тобто в межах строку на касаційне оскарження. 
Скаржник просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2026 у справі № 160/651/26; справу № 160/651/26 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2026 відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано справу з Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 04.08.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 позовну заяву залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків. 
Вказана ухвала направлена до електронного кабінету представника позивача 27.01.2026. Станом на 02.02.2026 вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані, заяв (клопотань) на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху не надано ні через канцелярію суду, ні поштовим зв`язком.
Суд апеляційної інстанції підтримав ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки позивач, який отримав ухвалу суду першої інстанції від 16.01.2026, у встановлений цією ухвалою строк зазначені в ній недоліки адміністративного позову не усунув, не надав суду першої інстанції будь-яких пояснень щодо зазначених судом в ухвалі недоліків адміністративного позову.
Третій апеляційний адміністративний суд також звернув увагу на те, що фактично доводи апеляційної скарги позивача спрямовані на оцінку ним доводів суду першої інстанції, які стали підставою для прийняття ним ухвали від 16.01.2026 у справі № 160/651/26, якою адміністративний позов позивача залишено без руху та надано строк - 5 днів для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову, але ця ухвала суду першої інстанції позивачем у апеляційному порядку одночасно з ухвалою від 11.02.2026 у справі № 160/651/26 (повернення позову) не оскаржувалась, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перегляду в апеляційному порядку ухвали від 16.01.2026 у справі № 160/651/26, наслідком чого є неможливість оцінки судом апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги позивача в частині безпідставності залишення судом першої інстанції адміністративного позову без руху.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що залишаючи позовну заяву без руху ухвалою від 16.01.2026 судом першої інстанції проігноровані наявні у позивача підстави для звільнення від сплати судового збору, передбачені пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, про які позивач повідомляв суд в позовній заяві та які підтверджувались належними доказами - копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , та що спір у цій справі стосується захисту соціальних прав позивача, які пов`язані з його пенсійним забезпеченням як учасника бойових дій.
Залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору за наявності законодавчо встановлених та документально підтверджених підстав для звільнення від сплати судового збору є безпідставним, у зв`язку з чим безпідставним є і повернення позовної заяви.
Крім того скаржник зауважує, що перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду встановлений статтею 294 КАС України та є вичерпним. Серед зазначеного переліку немає ухвали про залишення позову без руху. Враховуючи наведене зазначена ухвала не може бути оскаржена до апеляційного суду окремо від судового рішення.
Інші учасники справи правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалися, хоча про відкриття касаційного провадження у справі були повідомлені належним чином, що підтверджується документально. 

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою-другою статті 341 КАС України, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам скаржника, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС України.
Так, згідно із частиною першою цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
У позовній заяві зазначаються (частина п`ята статті 160 КАС України): 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої статті 160 КАС України стосовно представника (частина шоста статті 160 цього Кодексу).
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина восьма статті 160 КАС України).
Згідно зі статтею 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Процесуальний наслідок недодержання особою вимог статей 160, 161 КАС України при зверненні з позовною заявою передбачений частиною першою статті 169 цього Кодексу, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 КАС України. 
Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (частини друга, третя, пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати суду докази сплати судового збору в розмірі 1 331,20 грн; надати позовну заяву, яка містить максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги з урахуванням висновків, які викладені в ухвалі.
Мотивована відповідна ухвала тим, що, по-перше, беручи до уваги перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 Закону № 3551-XII, суд дійшов висновку, що серед таких пільг немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у даній справі, як наслідок відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI. І, по-друге, позивач просить здійснювати виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, проте не зазначає, з якої дати необхідно проводити таку виплату.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 позовну заяву повернуто у зв`язку із неусуненням недоліків. 
В апеляційній скарзі на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 позивач не заперечував, що він не вчиняв процесуальних дій на виконання цієї ухвали суду. 
На думку скаржника, у суду першої інстанції не було підстав для залишення позову без руху, проте судом першої інстанції проігноровані наявні у позивача підстави для звільнення від сплати судового збору, передбачені пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI. Стверджує, що суд був обізнаний про ці підстави, оскільки до позову була долучена копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .
Втім суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026, дійшов висновку, що позивач, не виконав ухвалу суду першої інстанції та не усунув недоліки у встановлений цією ухвалою строк.
Суд апеляційної інстанції також наголосив, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції щодо підстав залишення позову без руху, проте ця ухвала суду першої інстанції позивачем у апеляційному порядку одночасно з ухвалою від 11.02.2026 у справі № 160/651/26 (повернення позову) не оскаржувалась.
На думку суду апеляційної інстанції, в цій ситуації він позбавлений можливості перегляду в апеляційному порядку ухвали від 16.01.2026 у справі № 160/651/26, наслідком чого є неможливість оцінки судом апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги позивача в частині безпідставності залишення судом першої інстанції адміністративного позову без руху. 
Верховний Суд наголошує, що згідно з частиною сьомою статті 169 КАС України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено, проте стаття 294 КАС України не передбачає окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про залишення позовної заяви без руху окремо від рішення суду. 
Водночас у разі оскарження особою ухвали суду про повернення позовної заяви її доводи в апеляційній скарзі щодо відповідності нормам процесуального права ухвали про залишення позовної заяви без руху підлягають перевірці, оскільки це стосується підстав повернення позовної заяви.
Натомість Третій апеляційний адміністративний суд в порушення норм процесуального права залишив без змін ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви без надання оцінки відповідності нормам процесуального права ухвали про залишення позовної заяви без руху, незважаючи на доводи позивача щодо незгоди з цією ухвалою, викладені в апеляційній скарзі.
Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права, притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, параграф 110, від 20.02.2014).
Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, враховуючи наведене правове регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано надав перевагу формальному підходу, внаслідок якого не було забезпечено повного апеляційного перегляду ухвали про повернення позовної заяви. 
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні постанови суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2026 у справі № 160/651/26 скасувати.
Справу № 160/651/26 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду С.М. Чиркін

Я.О. Берназюк

Н.В. Шевцова