Справа № 138/3333/23
Провадження №:2/138/27/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді      Холодової Т.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання  Паламарчук І.В.,
представника позивача     адвоката Варцаби С.А.,
представника відповідача      ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» про скасування наказу Міністерства юстиції та визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:
15.11.2023 року представник позивача адвоката Варцаба С.А. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом, який мотивовано тим, що 15.06.2018 між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102. Право оренди за укладеним Договором оренди було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що державним реєстратором Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюком К.В. було прийнято рішення від 03.05.2023 № 67445598. В подальшому, 05.05.2023 ОСОБА_2 звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою на вказане рішення державного реєстратора. Наказом Міністерства юстиції України № 3630/5 від 13.10.2023 скаргу ОСОБА_2 від 05.05.2023 задоволено, визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювано рішення державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В. про державну реєстрацію прав від 03.05.2023 № 67445598. Підставою для прийняття рішення став висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 06.09.2023 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 05.05.2023. У вказаному висновку центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції виснувала, що як зазначила у скарзі скаржниця, незважаючи на рішення суду у справі № 138/3665/21 орендар підробивши додатковий договір від 14.06.2018 про дострокове розірвання договору оренди, який за її твердженням скаржниця не підписувала, 03.05.2023 припинив право оренди, зареєстроване на підставі договору оренди. Водночас на підставі оскаржуваного рішення, державним реєстратором Головатюком К.В., зареєстровано право оренди СТОВ «ПРОГРЕС» на підставі договору оренди землі від 15.06.2018. У зв`язку з ануляцією оскаржуваного рішення державного реєстратора Головатюка К.В. державним реєстратором прав на нерухоме майно Кухтик О.С., було прийнято рішення № 69759285 від 16 жовтня 2023 року, яким було проведено скасування оскаржуваного рішення та припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди за СТОВ «Прогрес».
Представник позивача зазначає, що наказ Міністерства юстиції України №3630/5 від 13 жовтня 2023 року прийнятий з порушенням законодавства та без належного обґрунтування до нього, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, відповідач в ході розгляду скарги помилково прийшов до висновку про відсутність правочинів між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 щодо орендних відносин, оскільки не врахував, що для встановлення правочину недійсним потрібно окреме судове рішення, а не заперечення стороною правочину самого факту його підписання. При цьому, скаржником ОСОБА_2 до скарги не було додано доказів на підтвердження непідписання договору оренди землі. Однак відповідачем, в ході прийняття оскаржуваного рішення були оцінені орендні відносини між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 за 2015 рік, в той час, як державним реєстратором Головатюком К.В. оцінювався договір оренди землі, укладений між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 в 2018 році, а відтак відсутні підстави вважати, що вказаним державним реєстратором при винесенні рішення про державну реєстрацію права оренди № 67445598 від 03.05.2023 було порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Також представник позивача зазначає, що 20.10.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір оренди землі щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102 строком на 49 років, право оренди за яким зареєстровано 20.10.2023, номер запису про інше речове право 52309476. Крім того, 30.10.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102 строком на 48 років, право оренди за яким було зареєстровано 30.10.2023, номер запису про інше речове право 52341634.
Також, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.03.2026, представник позивача зазначає, що 01.05.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102 та 16.05.2024 між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» укладено договір про продаж права оренди вказаної земельної ділянки строком на 20 років, право оренди за яким зареєстровано 16.05.2024, номер запису про інше речове право 55029206.
Разом з тим, оскільки договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» 15.06.2018 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102 набрав чинності та не був визнаний недійсним, а тому договір оренди землі, укладений 01.05.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» відповідно до договору про продаж права оренди земельної ділянки укладеного 16.05.20024, підлягає визнанню недійсним, як такий, що укладений під час дії іншого договору оренди землі. 
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду 10.07.2024 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано докази.
24.07.2024 до суду від представника відповідача Міністерства юстиції України Чоботок О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог до Міністерства юстиції України та просила відмовити в їх задоволенні. Заперечення мотивовано тим, що Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Міністерства юстиції України діє виключно в межах своїх повноважень та при розгляді скарг, зокрема, надає оцінку вчиненим державним реєстратором або суб`єктом державної реєстрації реєстраційним діям та перевіряє їх на відповідність Законам України. За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 05.05.2023, колегією встановлено, що остання є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102 та взято до уваги Постанову Верховного Суду від 19.03.2024, якою постановлено усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні вказаною земельною ділянкою, шляхом повернення її від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому, колегією враховано, що Верховним Судом України було встановлено, що станом на 19.03.2024 земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_2 , перебувала у незаконному користуванні СТОВ «Прогрес» і, витребовуючи свою власність із незаконного користування, шляхом судових розглядів протягом трьох років, починаючи з 2021 року, навряд чи скаржниця хотіла продовжувати укладати договірні відносини із СТОВ «Прогрес». Колегія прийшло до висновку, що рішення державного реєстратора Головатюка К.В. прийнято за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав передбаченої п. 3 частини першої статті 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), а також прийнято з порушенням загальних засад щодо об`єктивності, достовірності та повноти відомостей Державного реєстру прав, що не є формальною помилкою. На підставі вказаного висновку прийнятий оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України № 3630/5 від 13.10.2023 «Про задоволення скарги», яким скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення про державну реєстрацію прав від 03.05.2023 № 67445598 державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В. При винесенні вказаного наказу Міністерством юстиції надавалась оцінка рішенню державного реєстратора, правильності та законності цього рішення та саме порушення, допущені державним реєстратором, стали підставою для ухвалення рішення «Про задоволення скарги», а відтак відсутні підстави для задоволення вимог позивача про скасування наказу Мін`юсту № 3630/5 від 13.10.2023.
Також, на виконання вимог ухвали про витребування доказів, представником відповідача надано витребувані документи.
Ухвалою суду Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у складі головуючої судді Київської Т.Б. від 12.11.2024 об`єднано в одне провадження цивільну справу № 138/2318/24 (провадження № 2/138/913/24) за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повернення земельної ділянки та цивільну справу № 138/3333/23 (провадження № 2/138/802/24) за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України та визнання недійсним договору оренди землі. Об`єднаним цивільним справам присвоєно спільний номер 138/3333/23 та передано головуючому судді Холодовій Т.Ю.
Ухвалою суду від 14.11.2024 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повернення земельної ділянки.
Ухвалою суду від 14.11.2024 задоволено клопотання представника позивача адвоката Варцаби С.А. та зупинено провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у справі № 910/2546/22.
Ухвалою суду від 24.12.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.
03.03.2026 до суду від представника позивача адвоката Варцаби С.А. надійшла заява про зміну предмета позову.
Ухвалою суду від 01.04.2026 прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову, замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» та припинено участь у справі ОСОБА_4 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою суду від 21.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Варцаба С.А. позові вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Додатково зазначив, що оскаржуваний наказ винесено з перевищенням повноважень, адже перевірка могла проводитись виключно щодо дій та рішень державного реєстратора, в той час як відповідачем фактично було вирішено спір про право між сторонами договору оренди земельної ділянки від 15.06.2018 - СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 . Висновок не містить посилань на жодні докази того, що ОСОБА_2 не підписувала договір оренди земельної ділянки з СТОВ «Прогрес» від 15.06.2018, а сам договір містить всі істотні умови, визначені Законом України «Про оренду землі». Посилання відповідача на рішення суду у справі № 138/3665/21 є безпідставними, оскільки предметом розгляду у цій справі були інші правовідносини між сторонами договору оренди земельної ділянки від 26.06.2015 та вказаним рішенням не встановлювались та не оцінювались інші договірні правовідносини між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 , а саме договір оренди землі від 15.06.2018.
Представник відповідача Міністерства юстиції України Іванов Ю.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині заявлених до Міністерства юстиції України з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник в судовому засіданні додатково зазначив, що постановою Верховного Суду у справі № 138/3665/21 встановлена відсутність будь-яких інших правовідносин між позивачем та ОСОБА_2 . Саме постанова ВС від 19.04.2023 у вказаній цивільній справі стала підставою для прийняття рішення про анулювання рішення про державну реєстрацію прав від 03.05.2023 № 67445598 державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В. На думку представника, державний реєстратор мав перевірити у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявність спорів між сторонами договору оренди та прийняти рішення про відмову у реєстрації права оренди за СТОВ «Прогрес» на належну ОСОБА_2 земельну ділянку, зважаючи на встановлені у справі 138/3665/21 за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Прогрес» про витребування земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію фактичні обставини, які свідчать про відсутність будь-яких договірних правовідносин між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 .
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» Коржинська Л.Ю. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в тому числіі відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до такого висновку.
Суд встановив, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102, площею 1,9429 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1117813305226, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухове майно (№ довідки 352897116 від 02.11.2023).
Постановою Верховного Суду від 19.03.2023 у справі № 138/3665/21 рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково, усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 1,9429 га, кадастровий номер 0522686800:02:000:0102, яка розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, шляхом повернення вказаної земельної ділянки від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», право оренди з яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині скасування запису про державну реєстрацію відмовлено. Вказане підтверджується копією постанови Верховного Суду від 19.03.2023.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що судами були встановлені наступні обставини: 
-26.06.2015 між ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» укладений договір оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер 0522686800:02:000:0102 та 12.12.2016 за СТОВ «Прогрес» зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки;
-з висновку експертного дослідження № 4472/4473/17-21 від 03.08.2017 за результатами технічного та почеркознавчого дослідження, проведеного на вимогу ОСОБА_2 , встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 у договорі оренди землі від 26.06.2015 в графі «Орендодавець» та в акті приймання-передачі земельної ділянки від 26.06.2015 - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_2 у договорі оренди землі від 26.06.2015 у графі «Орендодавець» та у акті приймання-передачі земельної ділянки від 26.06.2015 - виконані не самою ОСОБА_2 , а іншою особою (особами); 
-встановивши, що ОСОБА_2 не підписувала договору оренди, тобто не виявляла свою волю до чинення даного договору, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що така угода є неукладеною.
Як вбачається з копії договору оренди, 15.06.2018 ОСОБА_2 уклала з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес» договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 1,9429 га, кадастровий номер 0522686800:02:000:0102, строком на 10 років та 15.06.2016 сторонами підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки.
03.05.2023 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67445598, державний реєстратор Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюк К.В. зареєстрував право оренди земельної ділянки за СТОВ «Прогрес» на підставі договору оренди від 15.06.2018 та припинив право оренди щодо договору оренди, укладеного 26.06.2015.
05.05.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Гримайло К.Л. звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, яка зареєстрована 08.05.2023 за № СК-1941-23.
Зі змісту скарги вбачається, що скаржниця вказує на ухвалену Верховним Судом постанову від 19.04.2023, згідно з якою СТОВ «Прогрес» зобов`язано повернути належну ОСОБА_2 на праві власності земельну ділянку та повідомляє, що відповідач вказаного не зробив, при цьому підробивши документи повторно зареєстрував додаткову угоду про дострокове припинення договору оренди землі та новий договір оренди землі, який ОСОБА_2 також не підписувала. Станом на день подання скарги довірена особа ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позбавлений можливості обробляти земельну ділянку, оскільки повернутися до державної реєстрації даного договору немає можливості, так як державним реєстратором Самогородської сільської ради Вінницької області Головатюк К.В. було порушено Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На думку представника скаржника державним реєстратором мало бути відмовлено в державній реєстрації договору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки по даній земельній ділянці існує невирішений судовий спір та подано на реєстрацію нікчемні договори.
У скарзі представник ОСОБА_2 просила провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора Самогородської сільської ради Вінницького району Вінницької області Головатюка К.В. та скасувати рішення про державну реєстрацію від 03.05.2023 № 67445598, прийняте державним реєстратором Самогородської сільської ради Вінницького району Вінницької області Головатюком К.В.
До скарги скаржниця додала постанову Верховного Суду у справі № 138/3665/21 від 19.04.2023 та Інформаційну довідку з державного реєстру прав на нерухоме майно.
Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції 06.09.2026, повторно розглянувши скаргу ОСОБА_2 від 05.05.2023, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 08.05.2023 за № СК-1941-23 відповідно до п. 11 розділу ІІІ Положення Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Мін`юсту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020№ 71/5 на рішення від 03.05.2023 № 67445598, прийняте державним реєстратором Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюком К.В. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102, прийшла до висновку рекомендувати задовольнити скаргу ОСОБА_2 від 05.05.2023, визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення від 03.05.2023 № 67445598 державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В.
Висновок мотивовано тим, що законодавство зобов`язує державного реєстратора перевіряти подані йому документи, відомості Державного реєстру прав щодо наявності підстав для проведення реєстраційних дій. Колегією з відомостей Державного реєстру прав встановлено, що державним реєстратором Головатюком К.В. під час прийняття оскаржуваного рішення належним чином не перевірено документи на наявність підстав для проведення державної реєстрації прав.
З огляду на те, що в рішенні суду, копію якого скаржником долучено до скарги, надано правову оцінку орендним правовідносинам, зокрема, договору оренди та реєстраційним діям, проведеним на підставі нього, то за результатом судового розгляду позов скаржниці до СТОВ «Прогрес» задоволено частково, ухвалено усунути перешкоди у користуванні належній скаржниці на праві власності земельної ділянки, шляхом повернення земельної ділянки від СТОВ «Прогрес», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі прав.
Крім того, судом не встановлено жодних додаткових договорів чи договору оренди, в ході дослідження орендних правовідносин сторін, а отже й з врахуванням обставин, що викладені у скарзі, та обставин, встановлених судом в ході розгляду справі № 138/3665/21, є підстави вважати, що договір оренди не відповідає встановленим вимогам закону.
Таким чином колегія прийшла до висновку, що оскаржуване рішення державного реєстратора Головатюка К.В. прийнято за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також прийнято з порушенням загальних засад щодо об`єктивності, достовірності та повноти відомостей Державного реєстру прав, що не є формальною помилкою, то враховуючи що відновлення порушеного права неможливе шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених п. 2 і 3 частини сьомої ст. 37 Закону, вказане рішення підлягає анулюванню, а скарга задоволенню.
На підставі вказаного вище висновку Колегії Міністерством юстиції України винесено Наказ № 3630/5 від 13.10.2023, яким вирішено скаргу ОСОБА_2 від 05.05.2023 задовольнити, визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення про державну реєстрацію прав від 03.05.2023 № 67445598 державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В.
16.10.2023 на підставі вказаного Наказу № 3030/5 від 13.10.2023 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України до Державного реєстру внесені відомості про скасування /анулювання державної реєстрації іншого речового права.
З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102 вбачається, що 20.10.2023 до вказаного реєстру внесено відомості про реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, укладеного 20.10.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та 30.10.203 внесено відомості про реєстрацію права суборенди земельної ділянки на підставі договору суборенди земельної ділянки від 30.10.2023, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
В подальшому, 15.05.2024, внесено відомості про припинення іншого речового права на підставі Угоди від 09.04.2024 про дострокове розірвання Договору оренди земельної ділянки від 20.10.2023, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Також, 16.05.2024 внесено відомості про реєстрацію права оренди на підставі договору оренди землі від 01.05.2024, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та 16.05.2024 зареєстровано договір про продаж права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 16.05.2024, відповідно до якого новим орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102 стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково».
Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3630/5 від 13.10.2023 суд зазначає наступне.
Представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частин посилається на те, що ОСОБА_2 до поданої скарги від 05.05.2023 не було надано доказів на підтвердження того, що остання не підписувала договір оренди землі від 2018 року, натомість Міністерством юстиції помилково було ототожнено вказаний договір з договором оренди землі, який було укладено між ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» в 2015 році і якому було надано оцінку в постанові Верховного Суду у справі № 138/3665/21 від 19.04.2023. В той же час відносини між сторонами договору оренди від 15.06.2018 Верховним Судом не досліджувались, будь-які обставини щодо його укладення, в тому числі і підписання договору ОСОБА_2 , не встановлювались. Таким чином, висновок відповідача про відсутність правочинів між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 щодо орендних правовідносин є помилковим, прийнятим поза межами повноважень, а відтак оскаржуваний наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Так, спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що наказ Міністерства юстиції України № 3630/5 від 13.10.2023, прийнятий з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (надалі - Порядок № 1128), у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.
Відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 26.11.2015 № 834-VIII (Закон № 834-VIII), Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.
З 01.01.2016 набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги) відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Пунктом 2 Порядку № 1128 визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.
Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Пунктом 2 Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 09 січня 2020 року № 71/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.01.2020 за № 24/34307 визначено, що Колегії є постійно діючими консультативно-дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - скарги).
Колегії створюються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом шляхом затвердження їх складу відповідно до цього Положення.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що Міністерство юстиції України, зокрема. розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав встановлений в ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і надалі в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин - прийняття оспорюваного наказу).
Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Частиною 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що Міністерство юстиції України розглядає: 1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; 3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.
Частиною 4 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав подається у письмовій формі та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги. Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав має бути підписана скаржником або його представником. До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав можуть бути додані документи (їх копії), що підтверджують порушення прав скаржника. До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що подається представником скаржника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена у встановленому порядку.
Згідно з ч. 5 ст. 37 вказаного Закону скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державних реєстраторів про виявлені ними факти використання їх ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами розглядаються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження.
Частиною 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу: про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про залишення скарги без розгляду по суті.

Пунктом 9 Порядку визначено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:
1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;
2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;
3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;
5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню .
Пунктом 14 Порядку № 1128 визначено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.
Так, судом встановлено, що за наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 від 05.05.2023, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.05.2023 за № СК-1941-23, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок від 06.09.2023, яким рекомендовано скаргу ОСОБА_2 задовольнити, визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення від 03.05.2023 № 67445598 державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В.
Наказом Міністерства юстиції України № 3630/5 від 13.10.2023 "Про задоволення скарги" скаргу ОСОБА_2 від 05.05.2023 задоволено, визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювано рішення від 03.05.2023 № 67445598 державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В.
Підставами для прийняття зазначеного наказу зазначено висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 06.09.2023 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 05.05.2023, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.05.2023 за № СК-1941-23.
Відповідно до вказаного висновку оскаржуване рішення державного реєстратора Головатюка К.В. прийнято за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 24 Закону, а також прийнято з порушенням загальних засад щодо об`єктивності, достовірності та повноти відомостей Державного реєстру прав, що не є формальною помилкою, то враховуючи, що відновлення порушеного права неможливе шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини сьомої ст. 37 Закону, це рішення підлягає скасуванню.
У постанові Верховного Суду від 29.08.2022 у справі №160/4731/20 висловлена правова позиція щодо того, що законодавством не передбачено вимоги щодо зазначення мотивів у рішенні уповноваженого органу про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні, а тільки його форму - наказ (ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Однак, висновок Комісії з розгляду скарг, на підставі якого приймається рішення, має бути вмотивованим та містити мотиви його прийняття, оскільки тільки такий висновок дає змогу прийняти належне та обґрунтоване рішення уповноваженому органу. Вмотивоване рішення - це рішення, прийняте на підставі належної оцінки фактів та доказів, з урахуванням усіх заявлених аргументів сторін, із подальшим застосуванням відповідних норм законодавства. Тобто, уповноважений орган має оцінити висновок комісії з розгляду скарг, його мотивацію, обґрунтованість, і за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.
Згідно з частиною 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення, зокрема, про: 1) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України.
Підставою для визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є:
а) Міністерством юстиції України встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктами 1, 2-1, 4 частини першої статті 3 цього Закону. У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну засаду державної реєстрації прав (з посиланням на відповідне положення цього Закону), з порушенням якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав;
б) Міністерством юстиції України встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, відмови в державній реєстрації прав або зупинення державної реєстрації прав. У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну підставу (з посиланням на відповідне положення цього Закону), всупереч якій державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав;
в) Міністерством юстиції України встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав всупереч санкціям, застосованим відповідно до Закону України "Про санкції". У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну санкцію (з посиланням на відповідне положення Закону України "Про санкції"), всупереч якій державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.
Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав визнається прийнятим з порушенням цього Закону та анулюється виключно у разі неможливості відновлення порушеного права скаржника шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 цієї частини.
Не можуть бути підставою для визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора допущені ним формальні (несуттєві) помилки, які не впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації є, зокрема, те, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.
Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.
Згідно з пунктом 81-5 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), набутого у результаті відчуження такого права її користувачем, заставодержателем (іпотекодержателем) у випадках, передбачених законом, а також набутого на підставі рішення суду, у результаті примусового звернення стягнення на таке право користування чи у результаті спадкування, подаються відповідні документи, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Пунктом 1 частини 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
У скарзі ОСОБА_2 мотивувала своє звернення тим, що державним реєстратором мало бути відмовлено в державній реєстрації договору оренди від 15.06.2018, оскільки по даній земельній ділянці існує невирішений судовий спір та подано на реєстрацію нікчемні договори. При цьому скаржник послалась на п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-ІV, яким передбачено, що у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень.
Разом з тим, відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав є вичерпним, а саме: 
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом;
6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;
13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію, оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);
14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості;
16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва;
17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва;
18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю";
19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі:
державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва;
первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням;
20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону.
Так, ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Також, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Аналізуючи вказані вище норми, суд приходить до висновку, що наявність судового спору щодо майна, якщо в реєстрі немає відповідної заборони або арешту, не дозволяє реєстратору відмовити у реєстрації права.
При цьому, зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0102, яка належить ОСОБА_2 , судом встановлено відсутність відомостей щодо будь-яких заборон або арешту.
Також, як вбачається зі змісту пояснень державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В. поданих на адресу Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, зареєстрованих за № СК-3495-23 від 05.09.2023, 03.05.2023 до вказаного державного реєстратора звернувся заявник - уповноважена особа, а саме: представник - фінансовий директор Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» Коржинська Л.Ю. щодо припинення іншого речового права 18030535 на об`єкт нерухомого майна 1117813305226. Заявником були надані наступні документи: примірник оригіналу договору про дострокове розірвання договору оренди землі б/н від 14.06.2018, документ про сплату адміністративного збору та плата за скорочення термінів надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухове майна та їх обтяжень. 
03.05.2023 відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 18 Закону було проведено встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв та перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень виявлено не було та відповідно до п. 5 ч.1 ст. 18 Закону 03.05.2023 було прийнято рішення 67445468 про державну реєстрації прав про припинення іншого речового права 18030535 на об`єкт нерухомого майна 1117813305226.
Також, 03.05.2023 до вказаного державного реєстратора звернувся заявник - уповноважена особа, а саме: представник - фінансовий директор Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» Коржинська Л.Ю. щодо виникнення іншого речового права на об`єкт нерухомого майна 1117813305226. Заявником були надані наступні документи: примірник оригіналу договору оренди землі б/н від 15.06.2018, документ про сплату адміністративного збору та плата за скорочення термінів надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухове майна та їх обтяжень. 
03.05.2023 відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 18 Закону було проведено встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв та перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень виявлено не було та відповідно до п. 5 ч.1 ст. 18 Закону 03.05.2023 було прийнято рішення 67445598 про державну реєстрації прав про виникнення іншого речового права 50138382 на об`єкт нерухомого майна 1117813305226.
Разом з тим, перевіряючи дотримання державним реєстратором порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно під час проведення оскаржуваної державної реєстрації прав, Міністерство юстиції України, як і державний реєстратор, має перевірити подані для державної реєстрації документи як на предмет наявності підстав для зупинення державної реєстрації, так і на предмет наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, у межах повноважень, які надані державному реєстратору. При цьому, як державні реєстратори, так і Міністерство юстиції України мають керуватися презумпцією правомірності правочину, встановленою у ст. 204 Цивільного кодексу України. 
Судом встановлено, що підставою для прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу став висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора про те, що державний реєстратор повинен був відмовити в державній реєстрації права оренди відповідно до п. 3 частини 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подані представником СТОВ «Прогрес» документи не відповідали вимогам закону.
Однак, суд не погоджується із зазначеним висновком Комісії з огляду на таке.
Як зазначалось вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону підставою для відмови у державній реєстрації прав є невідповідність поданих документів вимогам, встановленим законом. Разом з тим, така підстава повинна бути очевидною, безумовною та підтверджуватись належними доказами. Водночас, сама лише інша правова оцінка документів не свідчить про те, що державний реєстратор бу зобов`язаний прийняти рішення про відмову у державній реєстрації.
Із матеріалів справи вбачається, що державному реєстратору представником СТВ «Прогрес» були подані документи, необхідні для проведення державної реєстрації прав про припинення іншого речового права на підставі додаткового договору про дострокове розірвання договору оренди землі від 14.06.2018 та для проведення державної реєстрації прав про виникнення іншого речового права на підставі договору оренди землі від 15.06.2018.
Докази на спростування таких обставин суду надані не були.
Колегія Міністерства юстиції при винесенні висновку здійснила повторну оцінку змісту вказаних документів та дійшла іншого висновку щодо їх юридичного значення, ніж державний виконавець.
Разом з тим, наказ Міністерства юстиції не містить належного мотивування, у чому саме полягає невідповідність кожного із поданих документів вимогам закону та чому така невідповідність безумовно виключала можливість проведення державної реєстрації.
При цьому, Колегією Міністерства юстиції було взято до уваги постанову Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 138/3665/21, яке скаржником ОСОБА_2 було додано до скарги, та яким було ухвалено усунути перешкоди скаржниці у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення від СТОВ «Прогрес», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі прав на підставі договору оренди від 14.06.2015, який, як було встановлено судом, ОСОБА_2 не підписувала. При цьому, Колегія Міністерства юстиції на підставі тверджень скаржниці, здійснила припущення про те, що ОСОБА_2 також не підписувала і додатковий договір про дострокове розірвання договору оренди землі від 14.06.2018 та договір оренди землі від 15.06.2018, укладених з СТОВ «Прогрес».
Разом з ти, будь-яких доказів, які б свідчили про нікчемність чи недійсність вказаних договорів ні державному реєстратору Головатюку К.В. під час проведення державної реєстрації прав, ні Міністерству юстиції до скарги від 05.05.2023 представником ОСОБА_2 надано не було.
Суд звертає увагу, що повноваження Міністерства юстиції під час розгляду скарги спрямовані на перевірку законності реєстраційної процедури, однак не передбачають вирішення спору про право. А тому суд погоджується з твердженнями представника позивача, що оскаржуваний наказ винесено з перевищенням повноважень, адже перевірка могла проводитись виключно щодо дій та рішень державного реєстратора, в той час як відповідачем фактично було вирішено спір про право між сторонами договору оренди земельної ділянки від 15.06.2018 - СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 . 
Посилання ж відповідача на постанову Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 138/3665/21 є безпідставними, оскільки предметом розгляду у цій справі були інші правовідносини між сторонами договору оренди земельної ділянки від 26.06.2015 та вказаним судовим рішенням не встановлювались та не оцінювались інші договірні правовідносини між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 , а саме договір оренди землі від 15.06.2018.
При цьому відповідачем Міністерством юстиції України не доведено наявності безумовних підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», необхідних для відмови у державній реєстрації прав про припинення іншого речового права на підставі додаткового договору про дострокове розірвання договору оренди землі від 14.06.2018 та державної реєстрації прав про виникнення іншого речового права на підставі договору оренди землі від 15.06.2018, які були проведенні 03.05.2023 державним реєстратором Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюком К.В. за заявою представника СТОВ «Прогрес».
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Міністерством юстиції було безпідставно анульовано рішення від 03.05.2023 № 67445598 державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області Головатюка К.В., а тому оскаржуваний наказ не відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підлягає скасуванню.
Щодо вимоги про визнання недійсним договору оренди землі суд зазначає наступне.
У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Однією з таких підстав відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України є договори та інші правочини.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Питання укладення договору, його форми та визначення моменту укладення передбачені у загальній частині ЦК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 638 ЦК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент укладення договору оренди від 15 червня 2018 року) договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій, четвертій статті 639 ЦК України вказано, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
У частинах першій та другій статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відносини у сфері найму (оренди) земельної ділянки регулюються ЦК України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV), іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону № 161-XIV).
Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У частині першій статті 14 Закону № 161-XIV (у редакції на момент укладення договорів оренди від 15 червня 2018 року) було визначено таку форму договору оренди, а саме: договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально.
Істотними умовами договору оренди землі відповідно до статті 15 Закону № 161-XIV (у редакції на момент укладення договору оренди від 15 червня 2018 року) були:
1) об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);
2) строк дії договору оренди;
3) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За згодою сторін у договорі оренди землі могли зазначатися інші умови.
Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (частина перша статті 19 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на момент укладення договору оренди).
Можна зробити висновок, що на законодавчому рівні встановлені чіткі і однозначні вимоги щодо форми і змісту договору оренди землі.
На час укладення договору оренди стаття 6 Закону № 161-XIV передбачала, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до статті 17 Закону № 161-XIV об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Так, у частині п`ятій статті 6 Закону № 161-XIV визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Тобто, державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки.
Можна зробити висновок, що договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 ЦК України та статті 15 Закону 161-ХIV.
З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.
Зареєстроване право оренди землі є речовим правом.
У даній справі, речове право на спірну земельну ділянку за СТОВ «Прогрес» на підставі договору оренди землі від 15 червня 2018 року, укладеного позивачем та ОСОБА_2 , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора Самгородоцької сільської ради Вінницької області від 03.05.2023 за індексним номером 67445598.
Суд встановив, що вказане рішення державного реєстратора скасовано наказом Міністерства юстиції України від 13 жовтня 2023 року № 3630/5, який, як встановлено вище, суд прийшов до висновку визнати незаконним та скасувати.
Внаслідок визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 13 жовтня 2023 року № 3630/5 право оренди позивача за договором оренди землі від 15 червня 2018 року є дійсним з моменту внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди СТОВ «Прогрес» на спірну земельну ділянку (03 травня 2023 року), оскільки скасування наказу відновлює дію державної реєстрації цього права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону № 161-XIV); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (висновок викладений у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 2 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц та від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18).
У постанові від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 Велика Палата Верховного Суду конкретизувала власний правовий висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, визначивши, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди.
У п. 8 договору оренди від 15.06.2018 сторони визначили, що строк його дії становить 10 років. Власник земельної ділянки - ОСОБА_2 не заявляла вимог ні про розірвання договору оренди зі СТОВ «Прогрес», ні про визнання його недійсним. Відповідних судових рішень нею не надано, тому підстав для того, щоб вважати такий договір неукладеним, недійсним чи нечинним, суд не вбачає.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (№ 1952-IV) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Саме від задоволення вимог позивача (первинного орендаря) залежатиме подальша можливість законної реалізації його прав.
Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди оскаржуваний договір оренди може бути визнано недійсним.
Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) та висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 357/9019/18 (провадження № 61-6755св22).
Враховуючи, що договір оренди укладений 01.05.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , правонаступником якого є ТОВ «Господарство «Левково», тобто в період чинності попереднього договору оренди (укладеного ОСОБА_2 з позивачем), оспорюваний договір перешкоджає СТОВ «Прогрес» користуватися орендованою земельною ділянкою, що є підставою для визнання цього договору недійсним, а відтак позовні вимоги про визнання вказаного договору недійсним підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів в рівних частинах на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 4294,4 грн.
На підставі викладеного, та керуючись Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, ст.ст. 7, 10, 18, 22, 24, 26, 27, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1, 6, 13, 14, 15, 17, 19 Закону України «Про оренду землі», ст. 93 Земельного кодексу України, ст.ст. 11, 203, 215, 627, 638, 639, 640, 759, 792 ЦК України, ст. 12, 76-83, 141, 223, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» про скасування наказу Міністерства юстиції та визнання недійсним договору оренди землі задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3630/5 від 13.10.2023 «Про задоволення скарги».
Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 01.05.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , правонаступником якого відповідно до договору про продаж права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 16.05.2024 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково», щодо земельної ділянки кадастровий номер 0522686800:02:000:0102, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Стягнути з Міністерства юстиції України на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» судові витрати у виді судового збору в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» в рівних частинах судові витрати у виді судового збору в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», місцезнаходження: вул. Пирогова, 39, офіс, 520, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03731721.
Представник позивача: Варцаба Сергій Анатолійович, адреса для листування: вул. Миколаївська, 2, до запитання, м. Вінниця, реєстраційний номер облікової картки платників податку НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_2 .
Відповідач: Міністерство юстиції України, місцезнаходження: вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00015622.
Представник відповідача: Іванов Юрій Віталійович, адреса для листування: вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001.
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково», місцезнаходження: вул. Пирогова, 39, офіс 520, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38815112.
Представник відповідача: Коржинська Людмила Юріївна, адреса для листування: вул. Пирогова, 39, офіс 520, м. Вінниця, реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_3 .

Суддя          Т.Ю. Холодова