Справа № 676/2887/26
Провадження № 2/674/965/26

РІШЕННЯ
іменем України 
07 липня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 38830,00 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (з передачею за підсудністю від Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області) надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі – позивач) до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 38830,00 грн за кредитним договором № 14870-07/2023 від 10.07.2023 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором – товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит". За результатами укладення договору факторингу право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечив проти заочного розгляду справи, а також заявив клопотання про витребування доказів.
Ухвалою від 26.05.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою на клопотання позивача витребувано від АТ КБ "ПриватБанк" інформацію про належність відповідачу банківської картки та надходження на неї коштів у сумі 5000,00 грн за період з 10.07.2023 по 15.07.2023.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит" (далі – первісний кредитор) та відповідачем укладено кредитний договір № 14870-07/2023 від 10.07.2023 (далі – кредитний договір), згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн строком на 360 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредитування (п. 1.4.1 кредитного договору). Датою погашення кредиту кредитним договором визначено 03.07.2024 (п. 1.2 кредитного договору). Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 10.07.2023 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав первісному кредитору в заявці-анкеті на отримання фінансового кредиту.
Вказаний кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено та введено відповідачем 10.07.2023, після проходження ідентифікації та верифікації відповідно до вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу.
У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість, яка станом на дату закінчення строку кредитування (03.07.2024) становить 38830,00 грн, з яких: 5000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 33830,00 грн – заборгованість за процентами.
Заборгованість відповідача за кредитним договором передана первісним кредитором позивачу на підставі договору факторингу № 12122023 від 12.12.2023, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 12.12.2023 та витягом з реєстру боржників, який стосується відповідача. Станом на дату відступлення права вимоги розмір заборгованості відповідача становив 5000,00 грн за тілом кредиту та 13532,00 грн за процентами.
Факт надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів у сумі 5000,00 грн підтверджується листом-повідомленням про перерахування коштів на банківську картку відповідача та відповіддю АТ КБ "ПриватБанк" від 10.06.2026, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів, згідно з якою на ім`я відповідача в банку емітовано картку, на яку 10.07.2023 зараховано кошти в сумі 5000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх у сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним кредитним договором.
Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.
Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується листом-повідомленням про перерахування коштів та відповіддю банку про зарахування коштів на картку відповідача.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України повернути їх на умовах та у строк, передбачені укладеним договором. При цьому в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Цю норму введено Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, чинним з 24.12.2023.
У даному випадку кредитний договір укладено 10.07.2023, тобто до набрання чинності зазначеними обмеженнями, а тому вони на встановлену договором процентну ставку не поширюються. Встановлена договором процентна ставка у розмірі 1,99% в день була правомірною на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою в межах строку кредитування є правомірним.
Судом досліджено розрахунок заборгованості, наданий позивачем, і встановлено, що проценти нараховані позивачем лише в межах строку кредитування, визначеного п. 1.2 кредитного договору (до 03.07.2024 включно), без нарахування процентів за період після спливу цього строку. Заявлена до стягнення сума процентів у розмірі 33830,00 грн не перевищує максимально можливого розміру процентів за весь строк кредитування, обчисленого виходячи з договірної ставки 1,99% в день (35820,00 грн), що узгоджується з відомостями паспорта споживчого кредиту. Підстав для зменшення заявленої суми процентів судом не встановлено.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Обмежень щодо права первісного кредитора відступати права вимоги за кредитним договором третім особам матеріали справи не містять, у зв`язку з чим договір факторингу № 12122023 від 12.12.2023 відповідає вимогам законодавства та умовам кредитного договору.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом України "Про споживче кредитування". Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Частиною 1 статті 18 цього Закону визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі встановлені в порядку письмового провадження без виклику сторін. Нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг та детальний опис виконаних робіт, враховуючи об`єм та характер наданих послуг (усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви, подання позову до суду – загалом 6 год. 30 хв.), їх складність, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 512, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 14870-07/2023 від 10.07.2023 у сумі 38830,00 грн, з яких:
- сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн;
- сума заборгованості за відсотками - 33830,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судові витрати у сумі 2662,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" суму витрат позивача на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (місцезнаходження: м. Львів вул.Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 07 липня 2026 року.

Суддя   Давид БАРАТЕЛІ