ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
11 вересня 2026 року | Справа № 903/696/26

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі №903/696/26
за позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів”
до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Дмитрука Сергія Анатолійовича 
відповідача-2: ОСОБА_1 
про стягнення 205 349,06 грн.

Встановив:Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк “Львів” звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Дмитрука Сергія Анатолійовича , ОСОБА_1 про стягнення 205 349,06 грн. солідарно в т.ч: 192 424,54 грн – заборгованість по основному боргу, 12 924,52 грн заборгованість по відсотках.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем-1 не виконано умови кредитного договору № 353/В/2024 від 17.04.2024 та відповідачем -2 Дмитрук Маргаритою Петрівною договір поруки про зобов`язання відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання за договором кредиту № 353/В/2024 від 17.04.2024.
Ухвалою суду від 22.07.2026 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження,без виклику сторін.
Ухвала суду від 22.07.2026 була направлена рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу-1 за адресою:( АДРЕСА_1 ) однак, повернута з відміткою відділення поштового зв`язку “не вірна адреса” .
Крім того, ухвала суду від 22.07.2026 була двічі направлена рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу-2 за адресою:( АДРЕСА_2 ) однак, повернута з відміткою відділення поштового зв`язку “адресат відсутній”.
Ухвалою суду від 03.09.2026 здійснено офіційне оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про повідомлення: відповідача-1 ФОП Дмитрука Сергія Анатолійовича та відповідача-2 ФОП Дмитрук Маргарити Петрівни про розгляд справи 903/696/26 за позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів” до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Дмитрука Сергія Анатолійовича 
відповідача-2: ОСОБА_1 про стягнення 205 349,06 грн.
Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність у відповідачів-1,2- електронних кабінетів, відповідачів-1,2 про судовий розгляд справи повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що розміщено на сайті суду 03.09.2026.
Відтак, судом засвідчується про вжиття всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача-1 та відповідача-2 про дату, час та місце розгляду справи за його участі.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Отже, відповідачі-1,2 повідомлені належним чином, однак правом на подання відзиву на позов не скористались
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Волинської області від 22.07.2026, не подали до суду відзивів на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив:
17.04.2024 між АТ АКБ «Львів» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Дмитруком Сергієм Анатолієвичем (позичальник) укладено кредитний договір № 353/В/2024. 
Згідно пункту 1 договору банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором ,а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним. (а.с. 5-8).
Відповідно до пункту 2 договору кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 500 000 грн., із процентною ставкою 26% річних з кінцевою датою повернення 16.04.2027,що підтверджуєтся копією меморіального ордера № 819183 від 17.04.2024. (а.с. 12).
Кредит був наданий позичальнику на поповнення оборотного капіталу у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування в розмірі 500 000 грн.
Згідно підпункту 2.1.5 кредитні кошти отримані позичальником безготівково на його поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з п.п.2.1.6. п.2.1. кредитного договору повернення кредиту здійснюється згідно з графіком погашення кредиту, оформленого додатком №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною. (а.с. 9). 
Згідно з умовами пунктів 2.3.-2.5. Договору підставою здійснення банком переказу кредитних коштів з позичкового рахунку є заявка на видачу кредиту, платіжне доручення або будь-який інший адресований банку документ позичальника, який містить усі необхідні для здійснення переказу реквізити, підписаний уповноваженими особами. Сторони домовились, що підписання позичальником цього договору є одночасно ініціативою позичальника на отримання кредиту, а тому видача кредитних коштів банком може відбуватися без додаткових заяв, доручень чи інших документів.
Кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання.
Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворення строкової заборгованості по позичковому рахунку).
Як вбачається зі змісту п.5.1., п.5.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки у касу банку.
Згідно п.4.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом “факт/360” (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п.2.1.3. цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п. 2.1.4. цього договору. 
Як вбачається з розрахунку позивача, долученого до позовної заяви, станом на 09.07.2026 загальна заборгованість за кредитним договором № 353/В/2024 від 17.04.2024 становить 205 349,06 грн. в т.ч. 192 424,54 грн. – основного боргу, 12 924,52 грн. – заборгованості по відсотках.(а.с. 4).
Згідно з п.2.7. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених цим договором та /або договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань за цим додатковим договором, а також у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту та його частини.
За змістом п. 5.8. кредитного договору банк у випадках передбачених п.2.7. цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Пунктом 5.9. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.5.8) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.
З метою забезпечення позичальника за кредитним договором між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (кредитор) та ФОП Дмитрук Маргарита Петрівна (поручитель) було укладено договір поруки від 17.04.2024 №353/В/2024/Р-1 відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором №1353/В/2024 від 17.04.2024.
Викладені обставини свідчать про те, що кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши позичальнику кредит, згідно з умовами кредитної угоди.
На підставі п.5.9. кредитного договору, зважаючи на неналежне виконання відповідачем - 1 зобов`язань з повернення кредиту, зі сплати процентів за користування кредитом позивач надіслав відповідачу-лист-вимогу за р.н. № 5445/0-5 від 16.06.2026. (а.с.13).
У листі №5445/0-05 від 16.06.2026 позивач просив відповідача-1 впродовж 10-ти робочих днів з дня отримання вимоги повністю погасити заборгованість, яка станом на 16.06.2026 становила – 200 901,91 грн. Доказами направлення вимог виступає список згрупованих відправлень від 18.06.2026, опис вкладення у цінний лист від 16.06.2026,
та фіскальний чек АТ «УКРПОШТА» від 18.06.2026. (а.с.15-18).
Однак лист-вимога за р.н. № 5445/0-5 від 16.06.2026,повернувся відправнику з поміткою «закінчення встановленого терміну зберігання»,що підтверджується трекінгом посилки від 08.07.2026. (а.с.19-20).
Також на виконання п. 2.8. договору поруки від 17.04.2024 №353/В/2024/Р-1 на адресу поручителя ФОП Дмитрук Маргарити Петрівни було надіслано лист-вимогу за р.н. №5446/0-05 від 16.06.2026, в якому позивач просив відповідача-2 впродовж 10-ти робочих днів з дня отримання вимоги повністю погасити заборгованість, яка станом на 16.06.2026 становила – 200 901,91 грн. (а.с.15-18).
Однак лист-вимога за р.н. № 5446/0-5 від 16.06.2026 повернувся відправнику з поміткою «одержувач відсутній за даною адресою»,що підтверджується трекінгом посилки від 08.07.2026. (а.с.21-22).
Доказів надання відповіді на вимогу або погашення заборгованості суду не надано.
Фізична особа-підприємець Дмитрук Маргарита Петрівна взяті на себе згідно кредитного договору №353/В/2024 від 17.04.2024 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" як позикодавцем (надалі – банк) та Фізичною особою – підприємцем Дмитруком Сергієм Анатолійовичем як позичальником було укладено кредитний договір зобов`язання в частині своєчасного повернення банку одержаних кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом не виконала, суму кредиту не оплатила.
Суд встановив, що станом на 21.07.2026 за позичальником перед банком виникла заборгованість в розмірі 205 349,06 грн. заборгованості в т.ч. 192 424,54 грн. – основного боргу та 12 924,52 грн. – заборгованості по відсотках.
Враховуючи вище викладене позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 205 349,06грн.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).
Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України ).
Кредит – це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України,)
Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Положеннями ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 1056№ Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.
Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суд встановив, що в даному випадку відносини між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" та Фізичною особою – підприємцем Дмитруком Сергієм Анатолійовичем носять договірний характер, укладений між ними кредитний договір, предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.
Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Суд встановив, що взяті на себе у відповідності до умов кредитного договору №353/В/2024 від 17.04.2024, зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (у порядку та строки, визначені договором) ФОП Дмитрук Сергій Анатолійович не виконав.
Згідно наведених позивачем у позовній заяві даних, долучених до матеріалів справи розрахунків, документів в їх обґрунтування, заборгованість Фізичної особи-підприємця Дмитрука Сергія Анатолійовича становить 205 349,06 грн. в т.ч. 192 424,54 грн. – основного боргу, 12 924,52 грн. – заборгованості по відсотках.
Суд встановив що суми, котрі входять до ціни позову, зокрема, прострочена заборгованість по основному кредиту та заборгованість по відсотках відповідають фактичним обставинам справи, положенням чинного законодавства, укладеного договору, підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не були спростовані чи заперечені, а відтак підлягають до стягнення на користь позивача в судовому порядку.
Одночасно з цим, 17.04.2024 з метою забезпечення виконання вимог за кредитним договором №353/В/2024 від 17.04.2024 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (кредитор) та Фізичною особа-підприємець Дмитрук Маргаритою Петрівною (поручитель) було укладено договір поруки від 17.04.2024 за №353/В/2024/Р-1.
Відповідно до п.1.3. договору поруки - Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором.
Поручитель, шляхом підписання Договору поруки, надав свою згоду на зміну Основного Зобов`язання, без необхідності будь-якого додаткового погодження з ним, включаючи випадки збільшення кредитних зобов`язань Позичальника, пов`язані зі збільшенням ліміту кредитування, збільшення розміру відсотків за користування кредитом, збільшення терміну кредитування та інших (п.1.6. договору поруки).
Згідно п. 1.4. договору поруки - поручитель несе з позичальником солідарну відповідальність за належне виконання позичальником основного зобов`язання перед Кредитором.
Кредитор вправі вимагати виконання Основного зобов`язання частково або в повному обсязі, на свій розсуд, як від Позичальника та Поручителя, так і від будь-кого з них окремо (п.2.3 договору Поруки).
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником Основного Зобов`язання, а також за наявності інших обставин, які унеможливлюють або об`єктивно свідчать про неспроможність Позичальника належно виконати/виконувати Основне Зобов`язання (смерть, тривала відсутність, хвороба, ліквідація, банкрутство тощо), Поручитель зобов`язується виконати основне зобов`язання в повному обсязі (п. 2.1. договору поруки).
Матеріалами справи підтверджується факт виконання кредитною установою-позивачем положень умов договору поруки в частині направлення письмової вимоги поручителю щодо невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором та необхідності вжиття останніми заходів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, сплату відповідних відсотків. Доказів надання відповіді на вимогу або погашення заборгованості суду не надано.
Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. 
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України). 
Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Згідно ст. 543 ЦК України при наявності солідарного зобов`язання боржників, кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо, причому, як повністю, так і в частині боргу.
З огляду на викладені обставини, вимога позивача про стягнення солідарно з відповідачів 205 349,06 грн. заборгованості в т.ч. 192 424,54 грн – заборгованість по основному боргу, 12 924,52 грн заборгованість по відсотках є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 327 ГПК України якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів чи проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.
За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідачів солідарно.
Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 232, 236-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
в и р і ш и в:
1.Позов задоволити.
2.Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Дмитрука Сергія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" (79008, місто Львів, вулиця Сербська, 1, код ЄДРПОУ 09801546, реквізити рахунку– IBAN: НОМЕР_4 або рах. № НОМЕР_5 , МФО: 325268,отримувач АТ АКБ «Львів») прострочену заборгованість за договором кредитування № 353/В/2024 від 17.04.2024 у розмірі 205 349,06 грн. в т.ч. 192 424,54 грн. – основного боргу та 12 924,52 грн. – заборгованості по відсотках. 
3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дмитрука Сергія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" (79008, місто Львів, вулиця Сербська, 1, код ЄДРПОУ 09801546, реквізити рахунку– IBAN: НОМЕР_4 або рах. № НОМЕР_5 , МФО: 325268,отримувач АТ АКБ «Львів») 1 664 грн. витрат зі сплати судового збору.
4.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" (79008, місто Львів, вулиця Сербська, 1, код ЄДРПОУ 09801546, реквізити рахунку– IBAN: НОМЕР_4 або рах. № НОМЕР_5 , МФО: 325268,отримувач АТ АКБ «Львів») 1 664 грн. витрат зі сплати судового збору. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення складено
11.09.2026

Суддя В. М. Дем`як