Справа № 697/2039/26 
Провадження № 2/697/1295/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сивухіна Г.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ :
Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ Споживчий центр») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 23.09.2025 укладено кредитний договір № 23.09.2025-100001940. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 21000,00 грн. строком на 181 день. 
Позивач свої зобов`язання з договором виконав, натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 73710,00 грн, що складається з:
- 21000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту;
- 38010,00 грн.- заборгованості по процентах;
- 4200,00 грн. – заборгованість по комісії;
- 10500,00 грн. – заборгованість по процентам, нарахованим по ст. 625 ЦК України.
Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 73710,00 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 07.08.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі.
Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи, за зареєстрованим місцем проживання було направлено ухвалу про відкриття провадження. Відзив на позов не надходив.
Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 23.09.2025 було укладено Кредитний договір №23.09.2025-100001940, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), паспорту споживчого кредиту та Заявки, які підписано шляхом застосування цифрового власноручного підпису позичальника та одноразового ідентифікатора.
Сторони уклали Договір на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 23.09.2025; сума кредиту – 21000,00 грн.; строк, на який надається кредит - 181 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 22.03.2026. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,0% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 20% від суми Кредиту та дорівнює 4200,00 грн.
Відповідно до умов кредитного договору реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику - 4149-49XX-XXXX-4175.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 21000,00 грн підтверджено Пропозицією про укладення кредитного договору, відповіддю про прийняття пропозиції, повідомленням про перерахунок відповідачу грошових коштів.
Згідно Розрахунку заборгованості за кредитним договором №23.09.2025-100001940 від 23.09.2025 у відповідача перед позивачем станом на 09.06.2026 утворилась заборгованість у розмірі у розмірі 73710,00 грн, що складається з:
- 21000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту;
- 38010,00 грн.- заборгованості по процентах;
- 4200,00 грн. – заборгованість по комісії;
- 10500,00 грн. – заборгованість по процентам, нарахованим по ст. 625 ЦК України.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін.
Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Матеріали справи свідчать про те, що позикодавець свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак останній не здійснював погашення заборгованості.
Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем суду не надано.

Щодо стягнення заборгованості по процентам, нарахованим по ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Верховний Суд висловив свою позицію щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів, згідно якої на договір про споживчий кредит, розповсюджується дія даного пункт, а відтак споживач (позичальник) звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23, від 12.02.2025 № 758/5318/23).
Враховуючи наведене доводи позивача про те, що до відносин за договорами про надання споживчого кредиту мають застосовуватися спеціальні норми, визначені Законом України «Про споживче кредитування», та з урахуванням внесених змін, зокрема, до Закону України "Про споживче кредитування" в частині виключення пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» щодо нарахування штрафних санкцій, позивач має право на стягнення неустойки за кредитними договорами укладеними після 24.01.2024 є безпідставними.
Оскільки заборгованість по процентам, передбаченим ст. 625 ЦК України нараховано у період дії в Україні воєнного стану, відповідно позичальник звільняється від обов`язку їх сплати на користь позивача, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 10500,00 грн процентів, по ст. 625 ЦК України до задоволення не підлягають.
Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами, які досліджені судом, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 63210,00 грн, що складається з:
- 21000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту;
- 38010,00 грн.- заборгованості по процентах;
- 4200,00 грн. – заборгованість по комісії.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2662,40 грн. (а.с.1) та 123,78 грн. витрат пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви.
Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 85,75%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2283,00 грн. судового збору та 106,14 грн. витрат пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 76, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №23.09.2025-100001940 від 23.09.2025 у розмірі 63210,00 грн, що складається з:
- 21000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту;
- 38010,00 грн.- заборгованості по процентах;
- 4200,00 грн. – заборгованість по комісії.
У решті вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Споживчий центр» судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 2283,00 грн. та 106,14 грн. витрат пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 16.09.2026.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м Київ, вул. Саксаганського, 133-а, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Г . С . Сивухін