Справа № 650/3670/24
Провадження 2/650/997/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року	селище Велика Олександрівка	

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого – судді Сікори О.О.,
за участю секретаря судового засідання Завістовської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
31 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 05 січня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 за допомогою вебсайту кредитодавця було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1136-8834. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А2548.
За умовами договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн строком на 300 календарних днів. Базовий період становив 14 календарних днів, комісія за видачу кредиту – 15 відсотків від суми кредиту, знижена процентна ставка – 1,20 відсотка за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка – 1,50 відсотка за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки визначено як фіксований.
Позивач виконав свої зобов`язання та через платіжну систему LiqPay перерахував 10 000 грн на банківську картку, реквізити якої відповідач зазначила в особистому кабінеті. Відповідач отримані кошти не повернула та проценти за користування кредитом у повному обсязі не сплатила.
Станом на 25 червня 2024 року загальний розмір заборгованості за договором, за розрахунком позивача, становив 56 080 грн, з яких: 10 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 44 580 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1 500 грн – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Посилаючись на застосування до відповідача програми лояльності та часткове списання нарахованих процентів і комісії, позивач просить стягнути не всю обчислену заборгованість, а 50 000 грн, з яких: 10 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом та 40 000 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Крім того, просить стягнути 2 422,40 грн судового збору.
Разом із позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
22 жовтня 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області ухвалив заочне рішення, яким позов задовольнив та стягнув із відповідача на користь позивача 50 000 грн заборгованості і 2 422,40 грн судового збору.
29 жовтня 2025 року ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області заочне рішення від 22 жовтня 2024 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.
10 листопада 2025 року представник відповідача адвокат Галач Т.А. подала відзив на позов. Позовні вимоги відповідач визнає частково – у частині заборгованості за кредитом та частково у частині процентів.
Представник відповідача не заперечує, що 05 січня 2023 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1136-8834, за яким відповідач отримала 10 000 грн. Водночас вважає необґрунтованим нарахування 40 000 грн процентів.
На обґрунтування заперечень посилається на те, що договором установлено базовий період тривалістю 14 календарних днів і водночас максимальний строк користування кредитом тривалістю 300 календарних днів. На думку відповідача, такі умови є двозначними, тому повинні тлумачитися на користь споживача, який вважав, що строк повернення кредиту становить 14 днів. Автоматичне продовження строку кредитування без окремої згоди позичальника вважає безпідставним.
Також представник відповідача зазначає, що після закінчення строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а вимога про стягнення процентів, які в декілька разів перевищують суму кредиту, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Вважає таку умову несправедливою для споживача як слабкої сторони кредитних правовідносин та просить врахувати можливість зменшення надмірного розміру цивільно-правової відповідальності.
Крім того, представник відповідача просить врахувати, що відповідач є внутрішньо переміщеною особою, у зв`язку зі збройною агресією проти України опинилася у складних життєвих обставинах та після виїзду з окупації не мала достатніх засобів для існування.
Представник відповідача повідомила, що заочне рішення від 22 жовтня 2024 року до його скасування перебувало на примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 78200661 та з відповідача були стягнуті кошти. Після одержання інформації про точний розмір стягнутих коштів просила надати можливість подати відповідні докази.
02 березня 2026 року представник відповідача подала заяву, в якій повідомила, що у період із 28 травня 2025 року до жовтня 2025 року в межах виконавчого провадження № 78200661 з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» стягнуто 4 718,55 грн. Просить врахувати цю суму як часткове погашення заборгованості за кредитним договором.
На підтвердження зазначених обставин представник відповідача надала відповідь Високопільського відділу державної виконавчої служби від 27 лютого 2026 року № 124, відповідно до якої 30 вересня 2025 року у виконавчому провадженні № 78200661 із боржника стягнуто 5 522,83 грн, з яких 4 718,55 грн перераховано стягувачу, 524,28 грн становив виконавчий збір та 280 грн – витрати виконавчого провадження. Виконавче провадження закінчено у зв`язку зі скасуванням заочного рішення.
12 травня 2026 року представник відповідача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позиція відповідача викладена у відзиві та поданих заявах.
На судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача також подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до статті 223 ЦПК неявка на судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на належне повідомлення учасників справи, подані ними заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутність установлених законом перешкод для розгляду справи, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК у разі неявки на судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та перевіривши доводи позову і заперечення відповідача, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно зі статтями 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
За правилами статті 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили.
Суд встановив, що 05 січня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1136-8834 в електронній формі.
Відповідно до пункту 4.1 договору загальний розмір кредиту становить 10 000 грн. Пунктом 4.3 погоджено застосування фіксованої процентної ставки. Згідно з пунктами 4.5, 4.6 договору знижена процентна ставка становить 1,20 відсотка, а стандартна процентна ставка – 1,50 відсотка за кожен день користування кредитом.
Пунктом 4.4 договору визначено базовий період тривалістю 14 календарних днів. За змістом договору базовий період – це проміжок часу впродовж строку кредитування, в останній день якого у позичальника виникає обов`язок сплатити проценти за користування кредитом.
Пунктом 4.9 договору встановлено строк кредитування тривалістю 300 календарних днів, тобто до 01 листопада 2023 року.
Договір, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та правила надання споживчих кредитів підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А2548.
Укладення договору, одержання 10 000 грн кредитних коштів та наявність непогашеної заборгованості за кредитом відповідач не заперечує. Навпаки, у відзиві вона визнає позов у частині тіла кредиту.
Статтею 205 ЦК передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно зі статтею 207 ЦК правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або якщо воля сторін виражена за допомогою електронного чи іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочину електронного підпису допускається у випадках, установлених законом або за письмовою згодою сторін.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Такий договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що прийняла пропозицію укласти електронний договір, та яка додається до електронного повідомлення цієї особи.
Отже, наданий позивачем електронний договір містить погоджені сторонами умови кредитування та належним чином підписаний відповідачем. Підстав сумніватися у належності відповідачу дій, пов`язаних з укладенням договору та одержанням кредиту, суд не встановив.
За статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтями 530, 610, 612 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов`язання умов, а боржник є таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання або не виконав його у встановлений строк.
Статтею 629 ЦК передбачено обов`язковість договору для виконання сторонами.
Факт надання кредиту підтверджується договором, довідкою про перерахування суми кредиту та довідкою фінансово-розрахункової установи про перерахування через систему LiqPay 10 000 грн на картку отримувача. Відповідач доказів повернення основної суми кредиту до відкриття виконавчого провадження не надала.
Тому вимога про стягнення 10 000 грн заборгованості за кредитом на час звернення до суду була обґрунтованою.
Щодо заперечень відповідача стосовно строку кредитування суд зазначає таке.
Зміст договору не дає підстав ототожнювати базовий період зі строком кредитування. Договором чітко розмежовано ці поняття. Базовий період тривалістю 14 календарних днів визначає проміжок часу, в останній день якого у позичальника виникає обов`язок зі сплати нарахованих процентів. Загальний строк користування кредитом визначено окремою умовою та становить 300 календарних днів.
Таким чином, чотирнадцятиденний базовий період є одним із послідовних проміжків у межах загального 300-денного строку кредитування та визначає періодичність виконання обов`язку зі сплати процентів. Він не встановлює обов`язку повернути всю суму кредиту через 14 днів та не припиняє дію договору після закінчення першого базового періоду.
Умова про строк кредитування викладена однозначно, містить конкретну тривалість і кінцеву дату. Тому підстав застосовувати правило про тлумачення нечітких або двозначних умов договору на користь споживача суд не встановив.
Доводи про автоматичне продовження строку кредиту також не стосуються встановлених обставин. Позивач не обґрунтовує вимоги продовженням договору понад 300 календарних днів та не заявляє до стягнення проценти, нараховані після 01 листопада 2023 року.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів визначаються договором.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договором залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Суд погоджується з тим, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а права кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК. Однак у цій справі проценти нараховані позивачем у межах установленого сторонами 300-денного строку кредитування, а не після його закінчення.
За стандартною процентною ставкою 1,50 відсотка за день плата за користування 10 000 грн протягом 300 днів могла становити 45 000 грн. Згідно з поданим позивачем розрахунком за період дії договору нараховано 44 580 грн процентів, тоді як до стягнення заявлено 40 000 грн. Отже, позивач просить стягнути проценти у меншому розмірі, ніж зазначений у розрахунку заборгованості.
Розрахунок містить відомості про період нарахування, застосовану ставку та суму процентів. Відповідач власного розрахунку не надала, конкретної арифметичної помилки у розрахунку позивача не зазначила та не довела нарахування заявлених процентів за межами строку кредитування.
Посилання відповідача на неспівмірність процентів із сумою кредиту саме по собі не є достатньою підставою для їх довільного зменшення. Заявлені позивачем проценти є передбаченою договором платою за користування кредитом відповідно до статті 1048 ЦК, а не неустойкою, штрафом, пенею чи процентами річних як мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Тому положення про можливість зменшення неустойки або інших заходів цивільно-правової відповідальності не можуть бути безпосередньо застосовані до погоджених сторонами процентів за правомірне користування кредитними коштами протягом строку договору.
Договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Конкретної умови договору, яка передбачала б сплату відповідачем штрафу, пені або іншої непропорційно великої компенсації у зв`язку з порушенням зобов`язання та була б включена позивачем до заявленої суми, суд не встановив. Комісію за видачу кредиту позивач у цій справі не стягує.
Статус відповідача як внутрішньо переміщеної особи та її складне матеріальне становище заслуговують на увагу, однак не припиняють грошового зобов`язання та не звільняють від обов`язку повернути фактично отриманий кредит і сплатити погоджені договором проценти. Доказів існування передбаченої законом пільги, яка звільняла б відповідача від сплати процентів за цим договором, матеріали справи не містять.
Разом із тим після звернення позивача до суду та до скасування заочного рішення від 22 жовтня 2024 року частина присуджених коштів була примусово стягнута з відповідача.
Відповідно до офіційної відповіді Високопільського відділу державної виконавчої служби від 27 лютого 2026 року № 124 із відповідача стягнуто 5 522,83 грн, з яких 4 718,55 грн перераховано безпосередньо ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 524,28 грн стягнуто як виконавчий збір та 280 грн – як витрати виконавчого провадження.
Отже, позивач фактично одержав 4 718,55 грн у межах примусового виконання вимог, що виникли з того самого кредитного договору. Доказів повернення позивачем цієї суми відповідачу або її зарахування за іншим зобов`язанням матеріали справи не містять. Позивач обставини отримання коштів та заяву відповідача про їх урахування не спростував.
Повторне стягнення з відповідача суми, яку позивач уже одержав, призвело б до подвійного виконання одного й того самого зобов`язання. Тому 4 718,55 грн підлягають урахуванню при визначенні наявного на час ухвалення рішення розміру заборгованості.
За статтею 534 ЦК у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у визначеній законом черговості: насамперед витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, далі проценти і неустойку та в останню чергу основну суму боргу, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки попереднє заочне рішення, яким були присуджені судові витрати, скасовано, а відповідач просить урахувати всю суму, перераховану стягувачу, саме як погашення кредитної заборгованості, суд зараховує 4 718,55 грн у рахунок процентів. Виконавчий збір у розмірі 524,28 грн і витрати виконавчого провадження у розмірі 280 грн позивачу не перераховувалися, тому не можуть бути зараховані в рахунок виконання кредитного зобов`язання в межах цього спору.
Таким чином, залишок заявленої до стягнення заборгованості за процентами становить 35 281,45 грн: 40 000 грн – 4 718,55 грн.
Загальний розмір непогашеної заборгованості, який підлягає стягненню, становить 45 281,45 грн, з яких 10 000 грн – заборгованість за кредитом та 35 281,45 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
У частині вимоги про стягнення ще 4 718,55 грн належить відмовити у зв`язку з її фактичним погашенням шляхом перерахування відповідної суми позивачу під час виконавчого провадження.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив за подання позову в електронній формі 2 422,40 грн судового збору. Позовні вимоги задоволено на 90,5629 відсотка: 45 281,45 грн із заявлених 50 000 грн. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 193,85 грн судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263–265, 273, 354 ЦПК, статтями 205, 207, 525, 526, 530, 534, 610, 612, 625, 629, 1048, 1054, 1056-1 ЦК, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1136-8834 від 05 січня 2023 року в розмірі 45 281 (сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят одна) грн 45 коп., з яких: 10 000 (десять тисяч) грн – прострочена заборгованість за кредитом; 35 281 (тридцять п`ять тисяч двісті вісімдесят одна) грн 45 коп. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2 193 (дві тисячі сто дев`яносто три) грн 85 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 17 липня 2026 року.

Суддя       О.О. Сікора