УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/12520/24
провадження № 2/361/6411/24
14.07.2026
РІШЕННЯ
Іменем України 

14 липня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Петришин Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача
У грудні 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Пінг-Понг». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 103325166, за яким останній отримав кредит на суму 12 000 грн. строком на 30 днів, до 08.11.2020, зі сплатою процентної ставки та комісії у розмірі, визначеному умовами договору. Даний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. ТОВ «Мілоан» належним чином виконало умови договору, перерахувавши на рахунок відповідача суму кредиту. Однак, відповідач ОСОБА_1 порушив умови договірних зобов`язань.
26 січня 2021 року згідно умов Договору факторингу №02Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 103325166 від 09.10.2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 
24 січня 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 103325166 від 09.10.2020.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 46800 грн, стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.
Заперечення відповідача 
13 січня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому останній заперечує проти позову та просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що ТОВ Фінансова компанія «ПІНГ ПОНГ» не надало до суду належних доказів (первинних або платіжних документів) перерахування на його платіжну картку грошових коштів наданих в кредит, також у матеріалах справи відсутні докази набуття права грошової вимоги позивачем до відповідача за даним кредитним договором. Норми договору про реальну процентну ставку в розмірі 742% ,тобто у розумінні 2,5 % за кожен день прострочення, є несправедливими, тому що призвело до нарахування процентів які в 3.9 раз перевищують тіло кредитую. На підставі вище викладеного відповідач просить відмовити в задоволення даного позову.
Заяви, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчака І.М. від 25 грудня 2024 року відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 01 жовтня 2025 року прийнято справу до свого провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Позивачем 10 вересня 2025 року надано суду заяву, якою повідомлено про зміну назви позивача в даній справі, так наказом №70-к від 01.07.2025 року ТОВ «ФК ПІНГ-ПОНГ» перейменовано у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС». Інших додаткових заяв, пояснень подано не було.
Обставини справи, що встановлені судом
Судом встановлено, що 09 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 103325166, за яким відповідач отримав кредит на суму 12 000 грн, строком на 30 днів, до 08.11.2020.
Згідно п. п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник за цим договором (без врахування (тіла) кредиту) складають 3 600,00 грн. в грошовому виразі та 365.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15 600,00 грн. 
Відповідно до п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом складають 3600 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки – фіксована.
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору).
Відповідно до платіжного доручення № 24425117 від 09.10.2020, ТОВ «Мілоан» належним чином виконало умови договору, перерахувавши суму кредиту у розмірі 12 000 грн. згідно договору 103325166, на рахунок позичальник ОСОБА_1 
26 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», укладено договір про відступлення права вимоги № 02Т, у відповідності до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно Витягу з Додатку до договору факторингу № 02Т від 26.01.2021, на користь ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 103325166 від 09 жовтня 2020 року у загальному розмірі вимог на суму 46800 грн., з яких 12 000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 34800 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «ПІНГ - ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Договору факторингу № 1/15, укладеного 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», у порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.
Згідно Витягу з Додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, на користь позивача - ТОВ «ФК «Пінг-Понг» відступлено право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 103325166 від 09 жовтня 2020 року у загальному розмірі вимог на суму 46800 грн., з яких 12 000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 34800 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
З наведених позивачем у позові розрахунків встановлено, що ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 46800 грн., з яких 12 000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 34800 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, узгоджений сторонами.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. 
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний кредитний договір № 103325166 від 09 жовтня 2020 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
У частині першій статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з 
ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 
28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі 
№ 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі 
№ 300/438/18.
Так, згідно кредитного договору № 103325166 від 09 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 отримав від ТОВ «МІЛОАН» кредит на суму 12 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 08.11.2020. У Додатку № 1 «Графік розрахунків» до вищевказаного договору визначена загальна вартість кредиту у розмірі 15 600,00 грн., з яких 12 000 грн. – сума кредиту, 3600 грн. – проценти за користування позикою.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання за наведеними договорами не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 
Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв.
Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування позикою з відповідача ОСОБА_1 поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду.
Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії кредитного договору № 103325166 від 09 жовтня 2020 року, встановлено їх умовами, проценти після закінчення строку дії договорів, нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за вищевказаними договорами у розмірі загальної вартості позик.
Аргументи заперечень відповідача, викладені у відзиві, спростовуються вищенаведеними обставинами та висновками. Належних доказів своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 до суду не надано.
Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» суми заборгованість за кредитним договором позики № 103325166 від 09 жовтня 2020 року у розмірі 15 600,00 грн.
Щодо судових витрат
Відповідно до платіжної інструкції №2711С3-84 від 27.11.2024, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Крім того, згідно Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 позивачу надавалася правова допомога адвокатом Білецьким Б.М. Вартість наданих послуг становить 6 000 грн., що підтверджується Детальним описом робіт (наданих послуг) в акті виконаних робіт від 11.11.2024 року. 
У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 807, 39 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 гривень. 
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 514, 526, 536, 611, 625, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, 13, 76, 81, 89, 141, 273, 274, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 103325166 від 09 жовтня 2020 року у розмірі 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» понесені витрати на судовий збір у розмірі 807 (вісімсот сім) гривень 39 копійок, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», код ЄДРПОУ – 43657029, адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, 
м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН