ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/897/25  Номер провадження 22-ц/814/1290/26	Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б. Карпушина Г.Л., 

розглянула в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (надалі - ТОВ «Кошельок») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №3679905556-590251 від 20.01.2022 в розмірі 17154,80 грн., що складається з заборгованості по кредиту – 5200 грн., заборгованості за відсотками – 11954,80 грн., судовий збір 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. 
Вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.20220 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 в електронному вигляді було укладено кредитний договір №3679905556-590251, згідно умов якого позичальник отримав 5200 грн., які були перераховані на його картковий рахунок.
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на момент звернення до суду складає 17154,80 грн.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №3679905556-590251 від 20.01.2022 в розмірі 6858,80 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» судові витрати в загальному розмірі 3968,52 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість з огляду на наявність кредитних правовідносин та невиконання позичальником умов договору, разом з тим обмежився стягненням заборгованості за період в 29 днів, який визначив як період дії договору. 

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Кошельок» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірну оцінку зібраних по справі доказів, просить рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про їх задоволення. 
Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність пролонгації договору, яка передбачена умовами договору на строк не більше 90 днів з моменту закінчення лояльного періоду, а відтак неповно з`ясував обставини по справі, у зв`язку з чим невірно вирішив спір, безпідставно відломивши в стягненні всієї суми заборгованості. 

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідачем не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення з огляду на наступне.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 20.01.2022 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 в електронному вигляді було укладено кредитний договір №3679905556-590251, згідно умов якого останній отримав 5200 грн., які були перераховані на його банківську картку НОМЕР_1 , строком на 29 днів. 
Факт перерахування коштів в сумі 5200 грн. 20.01.2022 доводиться повідомленням платіжної системи XPAY group та листом МТВ Банк.
Згідно розрахунку заборгованості за період з 20.01.2022 по 18.05.2022, заборгованість склала 17154,80 грн., а саме заборгованість по кредиту – 5200 грн. та заборгованість за відсотками – 11954,80 грн.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про наявність між сторонами кредитних правовідносин, невиконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості, яку стягнув в як тіло кредиту та відсотки в межах лояльного періоду, визначеного умовами договору. 
Також суд дійшов висновку про відсутність дій з боку позичальника, які б свідчили про пролонгацію договору, в зв`язку з чим відмовив в стягненні відсотків в межах 90 денного періоду, після закінчення лояльного періоду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо відсутності пролонгації кредитного договору та відсутності підстав для стягнення заборгованості по відсоткам в пролонгований період.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Матеріалами справи доводитися факт укладання кредитного договору, перерахування кредитних коштів на банківську карту ОСОБА_1  НОМЕР_1 , яка була емітована АТ «Райффайзен Банк», що також підтверджується відповіддю банку на запит суду та невиконання кредитних зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості.
Так, розділом 2 «Строки в договорі» сторони погодили, що кредит надається строком на 29 днів (далі-лояльний період) початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця. 
Пунктом 2.2 вказаного розділу визначено, що встановлений в п. 2.1 договору строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів фактично нарахованих за користування кредитом.
Взявши до уваги зазначені умови договору як строк його дії та встановивши факт відсутності оплати ОСОБА_1 процентів протягом лояльного періоду, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для пролонгації договору та обраховав кредитну заборгованість лише за 29 днів лояльного періоду. 
Зазначені висновки суду першої інстанції є помилковими та ґрунтується на невірній правовій оцінці змісту укладеного між сторонами кредитного договору.
В даному випадку сторони у п. 3.6 визначили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду.
Таким чином, саме даними умовами договору визначено подальший період користування позичальником кредитними коштами, який має тривалість не більше 90 днів після завершення дії строку лояльного періоду. 
На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та помилково ототожнив поняття «лояльний період», тобто період під час якого діють для позичальника пільгові умови кредитування, з поняттям «строк дії договору» 
В даному випадку умови п. 2.2. стосується продовження строку саме лояльного періоду внаслідок сплати позичальником всіх процентів.
Сама по собі несплата позичальником таких процентів не свідчить про закінчення строку дії кредитного договору, а свідчить лише про закінчення лояльного періоду, тобто більш сприятливого для позичальника періоду, після якого строк дії договору продовжується на загальних підставах на строк не більше ніж 90 днів, але вже з базовою процентною ставкою 2,2 % на день, на відміну від 1,1% на день під час лояльного періоду.
З урахуванням наведеного судове рішення підлягає зміні шляхом збільшення стягнутої суми заборгованості, враховуючи необхідність стягнення відсотків і за період в 90 днів, після закінчення лояльного періоду – з 18.02.2022 по 18.05.2022, тобто з 6858,80 грн. до 17154,80 грн. що складається з заборгованості по кредиту – 5200 грн. та заборгованості за відсотками – 11954,80 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, в порядку ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви - 2422,40 грн. та апеляційної скарги - 3633,60 грн., а загалом 6056 грн.
Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. в суді першої інстанції та необхідність стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1000 грн., зважаючи на нескладність самої справи, яка є типовою та не вимагає надання значної за обсягом правничої допомоги, тоді як розгляд справи відбувався без виклику сторін.
Враховуючи встановлені апеляційним судом порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду шляхом збільшення стягнутої суми заборгованості .
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити. 
Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №3679905556-590251 від 20.01.2022 в розмірі 17154,80 грн.
Змінити розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» судовий збір в сумі 6056 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 20 липня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин